Справа № 280/7552/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 листопада 2025 року Справа № 280/7552/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області (85766, Волноваський район, Донецька область, с. Хлібодарівка, вул. Центральна, буд., 17, ), Хлібодарівської сільської територіальної громади (85766, Волноваський район, Донецька область, с. Хлібодарівка, вул. Центральна, буд., 17, ) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області (далі відповідач 1), Хлібодарівської сільської територіальної громади (далі відповідач 2),в якій позивач просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача 1 у наданні одноразової матеріальної допомоги на поховання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову допомогу на поховання батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце смерті: Донецька область, Волноваський район, село Степне, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про те, що 09.07.2025 року нею було подано заяву до Хлібодарівської сільської територіальної громади про надання одноразової матеріальної допомоги на поховання її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померлий був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 . До заяви було додано повний пакет документів, зокрема: копію паспорта заявника, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження, копію рішення суду про встановлення факту смерті, копію свідоцтва про смерть, довідку з місця роботи померлого про призупинення трудового договору згідно зі ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», витяг з ДРАЦС про смерть, реквізити банківського рахунку для перерахування допомоги. Однак, 16.07.2025 року позивач отримала відмову від Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, мотивовану тим, що померлий перебував на окупованій території, відсутністю довідки з центру зайнятості про облік як безробітного, відсутністю квитанції/договору з ритуальною службою. 17.07.2025 року вважаючи відмову необґрунтованою, та несумісною з принципами людської гідності, справедливості та гуманізму, що становлять основу як Конституції України, так і практики Європейського суду з прав людини, позивачем було подано заяву про повторний розгляд її заяви від 09.07.2025 року з урахуванням усіх наданих документів та перерахувати одноразову матеріальну допомогу на поховання. Проте, вказана заява залишена без реагування. Так, позивач вважаючи відмову Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області протиправною, звернулась до суду з дано позовною заявою.

Ухвалою суду від 16.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачам запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідачі правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористались.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. (ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши надані матеріали справи та надаючи правову оцінку вказаному, суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 09 липня 2025 року позивач звернулася до Г Хлібодарівської сільської територіальної громади із заявою про виплату одноразової допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16 липня 2025 року Хлібодарівськлю сільською військовою адміністрацією Волноваського району Донецької області листом №01-05/356 відмовлено у виплаті допомоги на поховання гр. ОСОБА_2 .

В листі зазначено, що Відповідно до пункту 3.4.1 Положення про порядок надання матеріальної допомоги мешканцям Хлібодарівської сільської територіальної громади (далі Положення), затвердженого розпорядженням начальника Хлібодарівської сільської військової адміністрації «Про затвердження Програми соціального захисту внутрішньо переміщених осіб та мешканців Хлібодарівської сільської територіальної громади, які перемістилися до більш безпечних регіонів України, на 2025-2026 роки» від 23.06.2025 року № 21-од, одноразова матеріальна допомога на поховання надається виконавцю волевиявлення померлого (за умови, що на момент смерті померлий перебував на підконтрольній українській владі території) або особі, яка зобов`язалася здійснити поховання (чоловік/дружина, батьки/усиновителі, діти, сестра/брат, дідусь/бабуся, онуки/правнуки тощо), які на день подання заяви перебувають на території України та мають задеклароване або зареєстроване місце проживання в одному із населених пунктів Хлібодарівської сільської територіальної громади не пізніше 05.03.2022 року. Під час розгляду поданих документів встановлено: на момент смерті померла особа перебувала на тимчасово окупованій території; подано неповний пакет документів, а саме: відсутня довідка з центру зайнятості про те, що померла особа не перебувала на обліку як безробітна; відсутня копія (або оригінал) квитанції чи договору-замовлення, укладеного з ритуальною службою. У зв`язку з вищезазначеним, звернення не відповідає вимогам пункту 3.4.1 Положення, тому надання одноразової матеріальної допомоги на поховання є неможливим.

Не погоджуючись із відмовою у виплаті допомоги на поховання, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 3 Закону України «Про поховання та похоронну службу» від 10.07.2003 № 1102 (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон - № 1102) встановлено, що правову основу діяльності в галузі поховання становлять Конституція України, цей Закон, інші закони України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інші нормативно-правові акти, що приймаються на виконання законів України.

Відповідно до ст. 8 Закону - № 1102 організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за додержанням санітарних правил у галузі поховання, а також правил благоустрою, вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання, здійснюють інші повноваження, передбачені законом. Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції:

1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону;

2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону;

3) створюють ритуальні служби;

4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом;

5) здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності;

6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Згідно з статтею 11 Закону № 1102, поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

Зазначені документи можуть надаватися за дорученням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, іншій юридичній чи фізичній особі.

Статтею 12 Закону - № 1102 визначено, що особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом.

Виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до вимог статті 13 Закону - № 1102 виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, надається допомога на поховання.

Розмір допомоги на поховання та порядок її надання виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, встановлює Кабінет Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Розмір допомоги на поховання не може бути меншим за розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Отже з аналізу наведених норм випливає, що у разі смерті особи, іншим особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання померлого в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено: «ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_7 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.»

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію.

Крім цього, продовження строку дії воєнного стану відбувалось в подальшому відповідно до Указів Президента України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (зі змінами та доповненнями ) (далі- Закон - № 1207-VII) встановлено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» територія Хлібодарівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області, у тому числі і село Степне, з 06.03.2022 року є тимчасово окупованою російською федерацією. Тобто, тимчасово окупована територія є територією України, а тому законодавство України розповсюджується та діє на даній території.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: вирішення питань про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; подання допомоги на поховання громадян в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 1 Порядку надання допомоги на поховання деяких категорій осіб виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №99 (далі Порядок №99), визначено, що цей Порядок визначає механізм надання допомоги на поховання померлого (померлої), зокрема: особи, яка не досягла пенсійного віку та на момент смерті не працювала, не перебувала на службі, не зареєстрована у центрі зайнятості як безробітна (пп. 4); особи, яка не має права на отримання пенсії або державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" (пп.5).

При цьому, пунктом 2 Порядку №99 визначено, що допомога на поховання померлої особи з числа тих, що зазначені у пункті 1 цього Порядку, надається за останнім місцем її проживання з коштів місцевого бюджету на підставі заяви, паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, та довідки про смерть у розмірі, встановленому органом місцевого самоврядування виходячи з вартості ритуальних послуг.

Суд встановив, що ОСОБА_2 станом на дату смерті не досяг пенсійного віку, не працював (його трудовий договір був призупинений через воєнний стан відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»), не перебував на службі, не був зареєстрована у центрі зайнятості як безробітний.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 можна віднести до числа осіб, що зазначені у пункті 1 Порядку №99.

Суд зауважує, що зміст п. 2 Порядку №99 чітко визначає, що допомога на поховання померлого надається за останнім місцем його проживання, та не містить застереження про зареєстроване місце проживання.

Крім того, пунктом 4 Порядку №99 передбачено, що допомога на поховання не виплачується у разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі) (крім випадків, коли поховання здійснюється виконавцем волевиявлення померлого або особою, яка зобов`язалася поховати померлого).

Інших підстав для відмови у виплаті допомоги Порядок № 99 не містить.

Таким чином, відмова відповідача у виплаті позивачу допомоги на поховання батька з підстав, які викладені у листі від 16.07.2025 №01-05/356, суперечить положенням Порядку №99, а відтак є необґрунтованою та безпідставною.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті допомоги на поховання є протиправними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність у позивача права на отримання грошової допомоги на поховання батька ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити таку допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області (85766, Волноваський район, Донецька область, с. Хлібодарівка, вул. Центральна, буд., 17, ), Хлібодарівської сільської територіальної громади (85766, Волноваський район, Донецька область, с. Хлібодарівка, вул. Центральна, буд., 17, ) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті допомоги на поховання батька ОСОБА_2 .

Зобов`язати Хлібодарівську сільську військову адміністрацію Волноваського району Донецької області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на поховання батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Хлібодарівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області судові витрати зі сплати судового збору сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 17.11.2025.

Суддя А.В. Сіпака