Справа № 520/25315/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 р. Справа № 520/25315/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 27.01.25 по справі № 520/25315/24

за позовом ОСОБА_1

до Національного агентства з питань запобігання корупції

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі відповідач), в якому просив суд зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції внести зміни до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, шляхом виключення з такого Реєстру даних (запису, інформації) про вчинення ОСОБА_1 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Кіровським МВ УМВС України в Луганській області 12.11.2008, код НОМЕР_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального, неповне з`ясування обставин справи, просив суд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ним не було вчинено нового адміністративного правопорушення як протягом року ( з моменту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП) так і по теперішній час, а тому на підставі ст. 39 КУпАП вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню. З урахуванням наведеного, на думку позивача, відомості про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення мають бути виключені.

Відповідач, подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій просив суд апеляційної інстанції, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі положень п.3 ч.1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 08.08.2019 по справі №759/13932/19, яка набрала законної сили, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Згідно з вищезазначеної постанови Святошинського районного суду міста Києва від 08.08.2019 по справі №759/13932/19 позивача внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

30 липня 2024 позивач звернувся до НАЗК із заявою про вилучення відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення на підставі ст. 39 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 вважається таким, що не піддавався адміністративному стягненню.

Листом від 04.09.2024 №49-09/64480-24 НАЗК відмовило позивачу у вилученні із Реєстру даних про притягнення до відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного із корупцією. Вказало, що підстави для вилучення з Реєстру відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, визначені у п. 8 розділу II Положення та є вичерпними. Станом на 04.09.2024 до Національного агентства не надходила ухвала суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, у справі №759/13932/19 стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим підстави для вилучення відомостей з Реєстру наразі відсутні.

Відповідно до загальновідомої інформації, яка розміщена за посиланням: https://corruptinfo.nazk.gov.ua/ на офіційному інтернет-сайті Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, місяться дані про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП «Порушення вимог фінансового контролю», внесені до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. Склад корупційного правопорушення: Несвоєчасне подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (після звільнення).

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нормами КУпАП не регулюється порядок формування та ведення Реєстру, що виключає можливість застосування ст. 39 КУпАП, як підстави вилучення відомостей про особу із Реєстру.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Національне агентство у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, Законом України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі Закон №1700-VII) та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 4 Закону №1700-VII Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 9 ч.1 ст. 11 Закону №1700-VII визначено, що до повноважень Національного агентства належить, зокрема, забезпечення ведення Реєстру.

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону №1700-VII, відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Реєстру, що формується та ведеться Національним агентством.

Рішенням Національного агентства від 09.02.2018 р. № 166 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, затвердженого рішенням Національного агентства (в подальшому Положення № 166).

Згідно із п. 2 Положення № 166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.03.2018 за № 345/31797, Реєстр - електронна база даних, яка містить відомості про осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення.

Згідно з п. 4 Положення № 166, держатель та Адміністратор Реєстру Національне агентство з питань запобігання корупції.

Згідно з п.7 Положення №166, реєстратором Реєстру (далі Реєстратор) є самостійний структурний підрозділ апарату Національного агентства, що вносить або вилучає відомості про:

1) фізичних осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної та цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень;

2) юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №166 встановлено, що підставою для внесення Реєстратором відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, є:

1) електронна копія рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень:

2) засвідчена в установленому порядку паперова копія розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення.

Електронна копія рішення суду про притягнення до кримінальної, адміністративної та цивільно-правової відповідальності особи за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення надсилається Реєстратору відповідно до порядку надсилання електронних копій судових рішень щодо осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та щодо юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІ Положення №166, Реєстратор вносить до Реєстру відомості протягом трьох робочих днів з дня надходження з Державної судової адміністрації України до Національного агентства електронної копії, рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень та засвідченої в установленому порядку паперової копії розпорядчого документа про накладення чи скасування розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно п.8 розділу ІІ Положення №166, підставами для вилучення з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, є:

1) ухвала суду про скасування вироку;

2) винесення виправдувального вироку;

3) відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження;

4) скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення;

5) розпорядчий документ або судове рішення про скасування розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення;

6) заява особи, яка з 24 лютого 2022 року до припинення або скасування воєнного стану брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у складі Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Особа надсилає до Національного агентства разом із заявою про вилучення відомостей з Реєстру (додаток 4) копію паспорта, військово-облікового документа (іншого документа, що посвідчує особу військовослужбовця та підтверджує її безпосередню участь з 24 лютого 2022 року до припинення або скасування воєнного стану у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України) та згоду на обробку персональних даних.

Перевірку інформації щодо залучення особи здійснює Реєстратор шляхом надсилання протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви особи про вилучення відомостей з Реєстру запиту до відповідного органу. Такий запит розглядає відповідний орган протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту. У разі підтвердження інформації щодо залучення особи Реєстратор вилучає відомості з Реєстру протягом п`яти робочих днів з дня отримання підтвердження відповідного органу.

У разі якщо запитувану Реєстратором інформацію неможливо отримати у зв`язку з її перебуванням на тимчасово окупованих територіях України, заява особи розглядається після відновлення можливості отримати таку інформацію, про що письмово повідомляється ця особа.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлений п.8 розділу ІІ Положення №166 перелік підстав для вилучення з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення є вичерпним, тобто зазначені в ньому умови або обставини є чітко визначеними і не можуть бути змінені або доповнені.

З матеріалів справи не встановлено наявність визначених наведеною вище нормою підстав для вилучення з Реєстру відомостей про ОСОБА_1 як особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Крім того, позивач також не вказує на конкретну підставу, визначену п.8 розділу ІІ Положення №166, за якої він підлягав би вилученню з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у Національного агентства з питань запобігання корупції не було передбачених п.8 розділу ІІ Положення №166 підстав для виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо виключення ОСОБА_1 з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення за ст. 39 КУпАП, то колегія суддів зазначає.

У відповідності до ст. 39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Термін "адміністративна відповідальність" це різновид юридичної відповідальності за вчинення проступку проти встановлених правил поведінки виражених у приписах законодавчих актів, які регулюють правовідносини у відповідній суспільно-економічній сфері (галузі).

В свою чергу, "адміністративне стягнення" це захід адміністративної відповідальності, що застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Отже, поняття "адміністративна відповідальність" є ширшим за поняття "адміністративне стягнення", як міри відповідальності за вчинене правопорушення.

Вказана норма, передусім, застосовується з метою визначення правильної кваліфікації за вчинення відповідною особою в подальшому інших адміністративних правопорушень.

Слід звернути увагу, що наявність в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення відомостей про притягнення особи до відповідальності, не виключає застосування положень ст. 39 КУпАП, позаяк Реєстр лише містить інформацію про осіб, які вчинили корупційне правопорушення без прив`язки до того, чи вони вважаються такими, що були піддані адміністративному стягненню.

Таким чином, наявність у Реєстрі відомостей про осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, є лише підтвердженням існування факту притягнення особи до такої відповідальності.

При цьому, законом, на час звернення позивача з відповідною заявою до відповідача, не було передбачено можливості не включення таких відомостей та/або виключення з Реєстру інформації, у зв`язку з тим, що станом на момент внесення таких відомостей сплив строк, встановлений ст. 39 КУпАП після якого особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Відповідно п.3 Положення №166, Реєстр ведеться з метою:

забезпечення єдиного обліку осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення;

забезпечення в установленому порядку проведення спеціальної перевірки відомостей стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком;

аналізу відомостей про осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, з метою визначення сфер державної політики та посад, пов`язаних з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, з найбільш корупційними ризиками, а також формування та реалізації державної антикорупційної політики;

аналізу відомостей про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення.

Тобто реєстр ведеться з метою забезпечення єдиного обліку осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення та сприяє запобіганню вказаним правопорушенням у майбутньому.

Разом з тим, ст. 39 КУпАП регулює правовідносини, які виникають під час застосування КУпАП і слугує кваліфікуючою ознакою для застосування деяких статей КУпАП, які передбачають накладення стягнення за повторне вчинення правопорушення.

Нормами КУпАП не регулюється порядок формування та ведення Реєстру, що виключає можливість застосування ст. 39 КУпАП, як підстави вилучення відомостей про особу із Реєстру.

Діяльність Національного агентства, щодо ведення Реєстру полягає в офіційному фіксуванні відомостей про осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, згідно із відповідним рішенням суду, і така дія є похідною від них.

З огляду на викладене, підстави щодо вилучення з Реєстру відомостей є вичерпним, інших підстав для вилучення з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення чинне законодавство, на час звернення позивача з заявою до відповідача, не передбачало.

Аналогічну правову позицію підтвердив Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2024 року по справі №560/607/24, якою відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі з подібними обставинами.

Крім того, слід зазначити, що 17.06.2025 Президентом України підписано Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо підвищення відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення» №4496-IX.

Внаслідок прийнятих змін, норму ст. 59 Закону доповнено частиною четвертою, положення якої тепер встановлюють строки зберігання відомостей в Реєстрі, зокрема один рік у разі притягнення до цивільно-правової чи адміністративної відповідальності, у разі притягнення до кримінальної відповідальності до погашення або зняття судимості та п`ять років щодо юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру.

З наданих до апеляційного суду Національним агентством з питань запобігання корупції, додаткових пояснень встановлено, що Національним агентством розпочато вилучення з Реєстру відомостей про осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, строк зберігання яких минув.

Відповідачем зазначено, що у зв`язку з тим, що з моменту накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення минув один рік, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону, відомості в Реєстрі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП було вилучено, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, шляхом виключення з такого Реєстру даних (запису, інформації) про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 по справі № 520/25315/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій