Справа № 640/2296/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2296/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району " м. Києва до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району " м. Києва звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 20.01.2020 № 179103.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2020 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, до Чернігівського окружного адміністративного суду передано адміністративну справу № 640/2296/20.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 20.01.2020 № 179103.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем, як автомобільним перевізником, допущено перевищення встановлених законодавством габаритновагових норм, а саме: 49,62 %, що згідно з абзацом 16, ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є підставою для застосовуються адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району " м. Києва до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У відзиві позивач зазначає, що не є автомобільним перевізником та здійснював перевезення вантажу власним транспортним засобом для власних господарських потреб, а тому не підпадає під статус перевізника, який надає послуги з перевезення вантажу.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 01 жовтня 2025 року.

01 жовтня 2025 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Бєлової Л.В. у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 12 листопада 2025 року.

Представник відповідача - Кацап Вікторія Романівна підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема, представник відповідача повідомила, що позивач є належним автомобільним перевізником, який за перевищення встановлених законодавством габаритновагових норм має нести відповідальність.

Представник позивача - Хрімлі Денис Ігорович у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. У своїх поясненнях представник позивача зазначив, що Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району " м. Києва у розумінні ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є автомобільним перевізником вантажів, тому застосовування до нього адміністративно-господарського штрафу є безпідставним.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» () є юридичною особою, державна реєстрація якої відбулась 30.09.1998, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Основним видом економічної діяльності позивача є 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту (а.с. 19-24).

Співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведена перевірка транспортного засобу МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 належить Комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу МАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , встановлено, що навантаження на здвоєну вісь становить 23,94 т при нормативно допустимому - 16т.

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 17.12.2019, час зважування 10:54 год.

У зв`язку із викладеним, Укртрансбезпекою 17.12.2019 складено: акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 6); акт №026520 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів (а.с. 38); довідку №0013147 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 39).

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки 20.01.2020 винесено постанову №179103 про застосування адміністративно-господарського штрафу, яким на Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» накладено штраф у сумі 34000,00 грн за порушення абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 49,62% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу) (а.с. 8).

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що при здійсненні перевезення вантажу власним транспортом і для власних потреб, позивач не може бути суб`єктом відповідальності за статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому висновок відповідача щодо допущення позивачем порушень законодавства про автомобільний транспорт, як автомобільним перевізником, не відповідає фактичним обставинам справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 16 вказаного Порядку №1567 визначено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, 17.12.2019 співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведена перевірка транспортного засобу МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , який належить та використовує позивач.

У ході перевірки встановлено, що водій позивача здійснював перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, а саме: навантаження на здвоєну вісь становила 23,94 т при нормативно допустимому - 16т.

Позивач вказує на те, що перевезення вантажу здійснювалось ним для власних потреб, тому він не є автомобільним перевізником, який надає послуги з перевезення вантажу на комерційній основі.

Проте апеляційний суд вважає доводи позивача необґрунтованими та погоджується із доводами апелянта про те, що позивач є належним автомобільним перевізником, який за перевищення встановлених законодавством габаритновагових норм має нести відповідальність, передбачену абзацом 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», з огляду на наступне.

Пунктом 2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №207, не передбачено для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб необхідності оформлення товарно-транспортної накладної, проте поряд із іншими документами вказує на необхідність накладної або іншого документу, який підтверджує право власності на вантаж.

Проте, у цьому випадку жодних документів на вантаж, який перевозив позивач, та які б підтверджували право власності на нього позивача, останнім інспекторам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не надано.

Крім цього, як слідує з матеріалів справи, таких доказів позивач не представив і суду.

Посилання позивача на положення ст. 33 Закону № 2344-III, які визначають засади діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є безпідставним, з огляду на наступне.

За текстом статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

З огляду на вказані положення, можна дійти висновку про те, що автомобільним перевізником може бути юридична особа, яка за власний кошт здійснює перевезення вантажу транспортним засобом.

У свою чергу, положення ст. 33 Закону № 2344-III визначають автомобільного перевізника вантажів на договірних умовах, тобто суб`єкта господарювання, який надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним.

За обставинами справи, яка розглядається, позивач не надавав послуги з перевезення вантажів на підставі договору, а за власний кошт здійснював перевезення вантажу транспортним засобом для власних господарських потреб, тому у цьому випадку на позивача не розповсюджуються положення статті 33 Закону № 2344-III.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні у справі письмові докази підтверджують той факт, що позивач, як власник транспортного засобу, здійснюючи перевезення вантажу, в розумінні Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, є перевізником, отже несе встановлену законом відповідальність за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, у цьому випадку за статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо порушення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведена перевірка транспортного засобу МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , належить Комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу МАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , встановлено, що навантаження на здвоєну вісь становить 23,94 т при нормативно допустимому - 16т.

Тому, позивачем допущено перевищення встановлених законодавством габаритновагових норм, а саме: 49,62 %, згідно з абзацом 16, ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 17.12.2019, час зважування 10:54 год.

Відповідно до частини 4 пункту 4 Порядку №1007/1207 контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 17.12.2019 № 0013147.

На підставі пункту 6 Порядку №422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 026520 від 17.12.2019.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки 20.01.2020 винесено постанову №179103 про застосування адміністративно-господарського штрафу, яким на Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» накладено штраф у сумі 34000,00 грн за порушення абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 49,62% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу) (а.с. 8).

З урахуванням наведених обставин справи та норм чинного законодавства України, колегія суддів дійшла вірного висновку про те, що є підтвердженим факт перевезення позивачем вантажу з перевищенням транспортним засобом позивача встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Перевіривши оскаржену позивачем постанову відповідача від 20.01.2020 № 179103, колегія суддів приходить до висновку, що така відповідає критеріям визначеним ст. 2 КАС України, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому підстави для визнання оскарженої постанови протравною та скасування відсутні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи недотримався норм матеріального права та порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим дійшов неправильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Тому, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району " м. Києва до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма