Справа № 159/4967/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 159/4967/25 пров. № А/857/34304/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2025 року (суддя Чалий А.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Ковель, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №159/4967/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови і закриття провадження у справі,

встановив:

У липні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№5199204 від 11.07.2025 винесену поліцейським 5 рота 1 бат. УПП в Рівненській області ДПП Ярута Іваном Олександровичем за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121, ч.4 ст.126 КУпАП про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн., як незаконну та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2025 в задоволенні позову відмовлено повністю.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що по суті позовного оскарження ОСОБА_1 повідомив, що у вказаний у постанові час він був у вказаному місці, однак керуючи т.з. був пристебнутий ременем безпеки, а щодо того, що він був особою, яка позбавлена права керування т.з. на підставі постанови Лугинського районного суду Житомирської області №281/232/25 від 11.06.2025, то з цього приводу про існування такої постанови йому станом на 11.07.2025 нічого не було відомо. Тобто суд першої інстанції у цій справі поспішно та помилково дійшов висновків по суті спору, посилаючись на не підтвердження позивачем оскарження постанови Луганського районного суду Житомирської області. Вважає скаржник, що поліцейським не встановлено подію правопорушення і не доведено склад адміністративного правопорушення скоєного позивачем, а судом першої інстанції цьому не надано належної оцінки, що потягло до ухвалення незаконного рішення суду. В силу принципу презумпції невинуватості недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та винести нове, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги в повному обсязі за їх необґрунтованістю.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

11.07.2025 року відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським 5 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області сержантом поліції Ярута І.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕНА №5199204 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. (а.с.7).

За змістом вказаної постанови 11.07.2025 о 21 год. 20 хв. в м. Сарни по вул. Європейській, 70, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутим ременем безпеки та перебував особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі постанови Лугинського районного суду Житомирської області №281/232/25 від 11.06.2025, чим порушив вимоги п. 2.3«в», 2.1«а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП, частиною 4 статті 126 КУпАП.

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а тому оскаржувана постанова винесена правомірно та скасуванню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пунктом 2.3 «в» ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень п.п.3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови за допущене позивачем адміністративне правопорушення у керуванні транспортним засобам марки Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 без використання ременя безпеки відповідач надав суду відеозапис із портативного відеореєстратора поліцейського на якому зафіксовано, що позивач керує транспортним засобом без використання ременя безпеки. Також відповідач надав знімок екрану з даного відеозапису, з огляду якого судом встановлено, що керуючи транспортним засобом марки Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки, після чого був зупинений працівниками поліції.

Отже, відносно питання щодо наявності в діях позивача ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, тобто керування транспортним засобом з порушенням правил користування ременями безпеки (пункт 2.3 «в» ПДР), то колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем надано суду належні докази вини позивача у вчиненні такого адміністративного правопорушення. Наявні у матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеним факт порушення з боку позивача п.2.3«в» Правил дорожнього руху та відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Що стосується притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП колегія суддів враховує наступне.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 у справі №281/232/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці (а.с.8).

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті (ст. 291 КУпАП).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Постанова Лугинського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 набрала законної сили 23.06.2025.

Колегія суддів також враховує, що постановою Житомирського апеляційного суду від 29.08.2025 у справі №281/232/25 апеляційну скаргу адвоката Зуб В.В. на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 повернуто.

Диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Позивач не заперечував факт керування 11.07.2025 транспортним засобом, що зазначений в оскарженій постанові, проте вказує, що він не знав про існування судового рішення, яким його було позбавлено права керування транспортними засобами.

У постанові Лугинського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 по справі №281/232/25 зазначено, що в судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином у спосіб направлення повістки за адресою зареєстрованого місця проживання, що зазначена у протоколі, підписаному вказаною особою. Жодних заяв чи клопотань від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не надходило.

Отже, ОСОБА_3 був повідомлений про розгляд матеріалів справи №281/232/25 відносно нього.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи встановлене, колегія підтримує висновок суду першої інстанції про те, що оскільки на час винесення постанови від 11.07.2025, яка є предметом спірних правовідносин, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, а отже, не мав законних підстав керувати транспортним засобом, тому в силу приписів ч. 4 ст. 126 КУпАП позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення за санкцією ч.4 ст.126 КУпАП.

Доказів, які спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається, що 11.07.2025 року об 21 год. 20 хв. в місті Сарни по вулиці Європейська, 70, позивач керував транспортним засобом Peugeot Boxer, д.н.з. НОМЕР_1 , та будучи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі постанови Лугинського районного суду Житомирської області №281/232/25 від 11.06.2025, чим порушив вимоги 2.1 «а» ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вказані обставини підтверджені належними і допустимим доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови, оскільки вказана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання колегія суддів приходить до переконання про правильний висновок суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративних правопорушень, які зазначені в оскаржуваній постанові. Підстави для задоволення позову відсутні.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2025 року в адміністративній справі №159/4967/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і закриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
З. М. Матковська
Повний текст постанови суду складено 17.11.2025 року