Справа № 320/16992/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора в інтересах держави на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Рафалівське лісове господарство», ТОВ «Юмджи Торф» про визнання протиправними дій, скасування рішення та наказу,

В С Т А Н О В И В:

Заступник Генерального прокурора в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Рафалівське лісове господарство», ТОВ «Юмджи Торф», у якому просить:

- визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України та Державної комісії України по запасах корисних копалин щодо державної реєстрації робіт - геолого-економічної оцінки родовища торфу Мак, переоцінки якості торфу, техніко-економічного обґрунтування параметрів кондицій, затвердження (апробації) запасів у ДКЗ - за формою №3-гр за № У-15-203/1, апробування станом на 01.09.2015 балансових запасів торфу загальнодержавного значення родовища «Мак»;

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі протоколу засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України від 26.11.2015 № 3468;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної служби геології та надр України від 14.12.2023 № 645 «Про затвердження переліку ділянок надр, спеціальні дозволи на користування якими планується виставити на аукціон (електронні торги)» в частині виставлення на аукціон родовища Мак у Вараському p-ні Рівненської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року позовну заяву повернуто прокурору.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що позовна заява подана з пропуском строку звернення до суду та поважні причини пропуску такого строку відсутні.

При цьому суд зазначив, що вказані у заяві про поновлення строку звернення до суду обґрунтування не підтверджують поважності причин пропуску такого строку та не можуть бути розцінені судом як поважні.

Посилання прокурора на опрацювання ним матеріалів 18.01.2024, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень не може вважатися поважною підставою щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, оскільки вказане не припиняє (не перериває) строків, встановлених законодавцем щодо звернення із позовом до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ці дати не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій. Суд звернув увагу, що прокурором не надано доказів, що заважало йому з 2015 року вивчати стан дотримання законів у сфері надрокористування та виявляти факти порушення вимог природоохоронного законодавства.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, прокурором не надано.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт стверджує, що після суспільного розголосу факту продажу спеціального дозволу на користування надрами, Офіс Генерального прокурора відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» розпочав процедуру з`яcування наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

Окрім того, позивач зазначає, що факти проведення засідання колегією ДКЗ та видання Держгеонадрами оспорюваного наказу не надають прокурору права звернутися до суду з позовом про визнання їх протиправними, оскільки таке право виникає лише в разі виявлення порушення або загрози порушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

Апелянт вважає, що установлення факту порушення інтересів держави стало можливим за результатами вивчення матеріалів Держгеонадр, які Офіс Генерального прокурора отримав 18.01.2024 у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, на думку апелянта, Офіс Генерального прокурора своєчасно вчинив дії, передбачені статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» для встановлення порушення інтересів держави та наявності підстав для їх представництва в суді.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що статус прокуратури зазнав суттєвих змін після прийняття у 2014 році нового Закону України «Про прокуратуру» та внесення у 2016 році змін до Конституції України щодо правосуддя. Із 2014 року органи прокуратури не мають повноважень щодо здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів, а зазначений позов заступника Генерального прокурора не пов`язаний із кримінальним судочинством (або провадженням).

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 та від 26.08.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від Державної служби геології та надр України 18.06.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що вказана позивачем підстава для поновлення строку звернення до суду не може бути визнана поважною, оскільки пройшов досить значний час з моменту винесення оскаржуваного протоколу (9 років). Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Від Державної комісії України по запасах корисних копалин до суду 20.06.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що протоколи засідання колегії ДКЗ оприлюднювалися на сайті Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України», перебували у вільному доступі до введення воєнного стану в Україні. Оскаржуваний наказ Держгеонадр №645 виданий 14.12.2023 та в силу положень Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» оприлюднено на офіційному веб-сайті Держгеонадр. Представник вважає, що посилання на те, що органи прокуратури лише у 2024 році звернулися до державного органу для з`ясування підстав звернення до суду не є належною аргументацією існування поважності причин пропуску строку звернення до суду та не доводить наявність непереборних обставин, що не залежать від волевиявлення органів прокуратури та існування істотних перешкод чи труднощів у своєчасному вчиненні процесуальних дій.

Від представника третьої особи - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Рафалівське лісове господарство» до суду 03.07.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що зазначені висновки суду першої інстанції є безпідставними і необґрунтованими, а ухвала підлягає скасуванню в апеляційному порядку. Стверджує, що сама лише наявність факту проведення засідання колегією ДКЗ та видання Держгеонадрами оспорюваного наказу не надають прокурору права звернутися до суду з позовом про визнання їх протиправними, оскільки таке право виникає лише в разі виявлення порушення або загрози порушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді. Просить суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від третьої особи - ТОВ «Юмджи Торф» відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає, що ключовим питанням у даній справі є дотримання прокурором строку звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз. 2 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

На відміну від загального правила, сформульованого у абз. 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, про те, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів, для обчислення строку звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень необхідно встановити, що саме стало підставою для пред`явлення позову та коли ці підстави виникли.

Відповідно до частини третьої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків його позову шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав поважності пропуску цього строку та відповідних доказів.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, позивачем подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій просить визнати причини пропуску строку на звернення до суду та поновити його, стверджуючи, що підстави для звернення заступника Генерального прокурора в інтересах держави до суду з позовом виникли лише після отримання Офісом Генерального прокурора інформації та матеріалів від Держгеонадр, наданих від 18.01.2024 №315/03-4/2-24.

Так, до цього листа Держгеонадрами долучено копії: наказу від 14.12.2024 № 645, ситуаційного плану, заяви ТОВ «Юмджи Торф» від 03.09.2015 № 03/09/01, переліку об`єктів РДГВН за формою № 3-гр від 18.09.2015 № У-15-203/1, протоколу засідання ДКЗ від 26.11.2015 № 3468, заяви ТОВ «Артлес Інвест» від 09.11.2023 № 09/11-1, договору купівлі-продажу права на користування геологічною інформацією від 01.09.2015 № 05-11/68, експертного висновку від 30.07.2015 № 3739, геолого-технічного завдання від 21.07.2015

Передумовою для витребування Офісом Генерального прокурора вказаних матеріалів став продаж 04.01.2024 Держгеонадрами на електронному аукціоні спеціального дозволу на користування надрами (видобування) родовища торфу Мак, яке накладається на об`єкт природно-заповідного фонду, і набуття цим фактом розголосу в соціальних мережах, про що свідчить лист Офісу Генерального прокурора від 09.01.2024 №12/1/1-8вих-24.

До продажу на електронному аукціоні спеціального дозволу на користування надрами (видобування) родовища торфу Мак Офіс Генерального прокурора не володів і не міг володіти інформацією про те, що 26.11.2015 на засіданні ДКЗ згідно з протоколом № 3468 апробовано балансові запаси торфу загальнодержавного значення родовища Мак та визнано родовище торфу Мак підготовленим для подальшого геологічного вивчення й промислового освоєння на умовах економічного ризику.

До отримання 18.01.2024 від Держгеонадр зазначених матеріалів та їх опрацювання Офіс Генерального прокурора не володів інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з реєстрацією за заявою ТОВ «Юмджи Торф» робіт і досліджень за формою № 3-гр та апробації балансових запасів корисних копалин.

Крім того, Офісом Генерального прокурора вчинялися інші дії для з`ясування обставин накладання родовища Мак на пралісову пам`ятку природи місцевого значення «Макове болото».

Таким чином, позивач зазначає, що лише опрацювавши надані Держгеонадрами, Міндовкіллям та ДП «Ліси України» матеріали, Офіс Генерального прокурора встановив факт порушення інтересів держави.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку, підставою пропуску звернення до суду прокурор зазначає, що підстави для звернення до суду виникли після 18.01.2024, а саме після отримання Офісом Генерального прокурора з Держгеонадр інформації та матеріалів, надісланих листом від 18.01.2024 №315/03-4/2-24. До отримання 18.01.2024 від Держгеонадр матеріалів та їх опрацювання, Офіс Генерального прокурора не володів інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з реєстрацією за заявою ТОВ «Юмджи Торф» робіт і досліджень за формою № 3-гр та апробації балансових запасів корисних копалин.

Так, за результатами вивчення матеріалів Держгеонадр, які Офіс Генерального прокурора отримав 18.01.2024 у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», останній звернувся у тримісячний строк до суду.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зазначені обставини, які є підставами для реалізації прокурором повноважень із звернення до суду з даним позовом, хоч існували з 2015-2023 роки, однак стали відомі прокурору значно пізніше, у 2024 році.

Так, підстави для звернення з даним позовом у заступника Генерального прокурора в інтересах держави виникли лише після ознайомлення з необхідними матеріалами справи Держгеонадр, а саме після 18.01.2024.

У свою чергу, з даним позовом прокуратура звернулася 29.03.2024, тобто в межах тримісячного строку, визначеного абз. 2 частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що дата отримання (18.01.2024) прокурором матеріалів від Держгеонадр не змінює моменту, з якого прокурор знав або повинен був дізнатися про наявність порушених інтересів держави, а лише свідчить про час, коли він почав вчиняти активні дії з реалізації своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави, і ця подія не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірних правовідносинах.

Щодо посилань відповідачів на те, що оскаржувані протокол, наказ у свій час оприлюднювалися на офіційних сайтах не є доказом обізнаності прокурора про їх наявність, не свідчить про те, що з цього дня виникли підстави, що дають прокурору право на пред`явлення позову, та саме по собі не може бути днем відліку строку звернення до суду,.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що учасник справи не довели, а суд першої інстанції не встановив обставин, які б свідчили про те, що прокурор знав про вказані порушення раніше, ніж 18.01.2024, після ознайомлення з матеріалами, отриманих від Держгеонадр.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в даному випадку, тримісячний строк звернення до суду слід обчислювати з 18.01.2024, і зважаючи на те, що заступник Генерального прокурора в інтересах держави звернувся до суду з позовом 29.03.2024, тримісячний строк звернення позивачем до суду дотримано.

Згідно з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 09 грудня 2024 року у справі № 420/14551/23 підставою для висновку про дотримання (непропуск) прокурором строку на звернення до суду є те, що фактичні підстави для такого звернення у прокурора виникли лише після надходження до нього листів Держгеонадра, також те, що на час звернення до суду з позовом порушення законодавства триває (пункти 29-38).

Правовими положеннями частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів констатує, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язок прокурора не може бути абсолютним, тобто прокурор не може бути обізнаний з усіма наявними на певний період порушеннями в державі виключно виходячи зі своїх повноважень та вживати заходів щодо їх захисту в суді. Підстави для вжиття таких заходів повинні встановлюватися прокурором не із загальної обізнаності з наявністю певних фактичних обставин, а з конкретних доказів, які будуть подані суду, зокрема для підтвердження наявності підстав для представництва інтересів держави, а тому до отримання інформації від Держгеонадр, заступник Генерального прокурора не володів інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з реєстрацією за заявою ТОВ «Юмджи Торф» робіт і досліджень за формою №3-гр та апробації балансових запасів корисних копалин.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення з даним позовом до суду та наявність законних підстав для повернення позовної заяви, а тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, відповідно оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 240, 242, 243, 308, 311, 315, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора в інтересах держави - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі №320/16992/24 - скасувати.

Справу за адміністративним позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Рафалівське лісове господарство», ТОВ «Юмджи Торф» про визнання протиправними дій, скасування рішення та наказу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова