Справа № 619/6088/25
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 619/6088/25
провадження № 2-а/619/84/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/6088/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області;

відповідач: інспектор 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Харківській області старший лейтенант поліції Коровін Віктор Володимирович;

відповідач: Департамент патрульної поліції,

розглянув у письмовому провадженні адміністративний позов про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до УПП в Харківській області, інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Коровіна В.В.в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 5750470 від 18.09.2025 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що 18.09.2025 він рухався на автомобілі «VOLKSWAGEN TOUAREG» р/н НОМЕР_1 в місті Харків по проспекту Перемоги, напроти будинку №61 був зупинений інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В., за нібито порушення п. 8.7.3 ПДР - порушення проїзду регульованого пішохідного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофора, який склав у відношенні нього постанову серії ЕНА №5750470 від 18.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки зміст постанови не відповідає дійсним обставинам події, постанова не містить посилання на належні та допустимі докази, на основі яких інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В. було встановлено наявність адміністративного правопорушення, його вину у вчиненні цього правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що у постанові зазначено, що додано до постанови відеозаписи технічних засобів, що мають функції фото - чи кінозйомки, відеозапису нагрудної відеокамери Б/К №470175 та автомобільного відео реєстратора 70 маі. На його прохання надати копію відеозапису нагрудної відеокамери Б/К №470175 та автомобільного відео реєстратора 70 маі було відмовлено. Керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN TOUAREG» р/н НОМЕР_1 по автодорозі проспекту Перемоги він проїхав регульований пішохідний перехід на зелений миготливий сигнал світлофора, п. 8.7.3 ПДР не порушував, а тому вважає, що відсутні підстави до притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також звертає увагу на те, що він проїхав на миготливий зелений сигнал світлофора, який потім змінився на жовтий, щоб уникнути екстреного гальмування і не створити загрози для водіїв автомобілів, які рухалися за ним, продовжив рух через пішохідний перехід таке право дає йому пункт 8.11 ПДР. Отже вважає, що своїми діями він не порушив чинних вимог ПДР, а тому, не існує підстав для визнання його причетним до вчиненого правопорушення та визнання мене винуватим. Вищевказане дає підстави стверджувати, що порушено порядок притягнення його до адміністративнеої відповідальності. За відсутності допустимих та належних доказів було винесено оскаржуване рішення, яке підлягає скасуванню у зв`язку з його неправомірністю.

У відзиві на позовну заяву представник Департаменту патрульної поліції Ільченко Є.С. просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що 18.09.2025 близько 15:25 за адресою: м. Харків, проспект Перемоги 61, екіпажом УПП в Харківській області ДПП виявлено рух транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG з р/н НОМЕР_1 , водій якого, здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, що об`єктивно вказувало на ознаки вчинення в діях водія порушення пункту 8.7.3 «ґ» ПДР. Зазначені дії водія об`єктивно були юридичною підставою для реалізації поліцейських заходів, встановлених діючим законодавством. За наявності обставин, зазначених в частині першій статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками патрульної поліції подано вимогу про зупинку водію вищезазначеного транспортного засобу. Поліцейськими встановлено особу водія, ним виявився: ОСОБА_1 , позивач у справі. За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В. винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5750470 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач не погоджується із вищезазначеною постановою, наголошуючи на тому, що постанова є протиправною та не відповідає дійсності. Однак відповідачі, дослідивши аргументи позовної заяви, вважають позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а наведені доводи такими, що не відповідають дійсності та повністю заперечують проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідачами до відзиву додано медіа-файли, засвідчені електронно-цифровим підписом, на яких відтворено подію за участю позивача, де зафіксована основна об`єктивна інформація. Зокрема, на відеофайлі «Відеозапис 70 mai.mp4» зафіксовано, що світлофор перейшов у режим миготіння зеленим світлом 3 рази, а потім увімкнувся жовтий сигнал світлофору, автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUAREG чорного кольору, водій якого продовжив рух, перетнув горизонтальну дорожню розмітку «стоп лінія», виїхавши таким чином на регульований пішохідний перехід на жовтий сигнал світлофора та завершив проїзд регульованого пішохідного переходу на червоний сигнал світлофора. Зазначений транспортний засіб був зупинений працівниками поліції. Також відповідачами долучено відеозапис «Відеозапис з бодікамери № 470175.mp4» з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини події, яка мала місце 18.09.2025 під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови. Відповідачі вважають, що з перегляду зазначеного відеозапису об`єктивно вбачається, що інспектором були дотримані процедура і порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. З огляду на те, що в силу п. 9 частини першої статті 31 та статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», статті 283 КУпАП відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР інспектором зафіксовано у встановленому законом порядку, з зазначенням технічних засобів у графі № 7 постанови, а саме: бодікамера з ідентифікаційним номером 470175, службовий реєстратор 70mai. Отже, відеозаписи «Відеозапис 70 mai.mp4» та «Відеозапис з бодікамери № 470175.mp4» є належними та допустимими доказами інкримінованого правопорушення. Відеозапис «Відеозапис з бодікамери № 470175.mp4» є безперервним з моменту правопорушення до моменту зупинки автомобіля позивача. З перегляду якого об`єктивно вбачається, що після фіксації факту порушення п.п.8.7.3 «ґ» ПДР водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG з р/н НОМЕР_1 чорного кольору, який рухався у крайній правій смузі по проспекту Перемоги, патрульний автомобіль переслідує зазначений транспортний засіб. Інших автомобілів марки VOLKSWAGEN TOUAREG чорного кольору на проїжджій частині не було. За межі об`єктиву відеореєстратора даний транспортний засіб не виходив. Перед наступним перехрестям та після його зупинки зафіксовано символи державного номерного знаку транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG чорного кольору, а саме: НОМЕР_1 . На думку відповідачів, при дослідженні вищевказаних відеозаписів підтверджуються обставини, викладені в оскаржуваній постанові. Із вищезазначеного слідує, що водій під`їжджаючи до світлофору повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п.8.10 ПДР при увімкненні жовтого сигналу світлофора. Однак, позивач вищезазначених вимог ПДР не виконав та доказів про неможливість зупинитися у визначеному Правилами дорожнього руху місці при проїзді на жовтий сигнал світлофору, ані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, ані при подачі позовної заяви до суду - не надав. Разом з тим, з відеозапису вбачається відсутність жодних обставин, які б зумовили правомірний проїзд на забороняючий сигнал світлофора, жовтий сигнал світлофора ввімкнувся заздалегідь до наближення автомобіля позивача до нього, якому насамперед передував миготливий червоний. Також зафіксовано відсутність жодного автомобіля, який би рухався позаду на незначній відстані, що безумовно дозволяло позивачу виконати вимоги п.8.10 Правил дорожнього руху. Будь-яких об`єктивних перешкод, які б обмежували видимість світлофору або унеможливлювали б дотримання водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG ПДР, на час вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, об`єктивно не вбачається. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, зроблено висновок про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тож, складаючи оскаржувану постанову, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. З огляду на вищезазначене відповідачі вважають, що правові підстави для скасування постанови відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

08 жовтня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи на 11 год 45 хв 20.10.2025. Надано відповідачу строк для подання відзиву до 15 жовтня 2025 року.

16 жовтня 2025 року представник УПП в Харківській області Ільченко Є.С. через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання, яке сформоване в системі 15.10.2025, про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов.

20 жовтня 2025 року ухвалою суду продовжено представнику відповідача УПП в Харківській області строк для подачі відзиву 10 (десять) днів з дня одержання копії ухвали. Залучено до участі у справі співвідповідача Департамент патрульної поліції.

31 жовтня 2025 року представник відповідача Департамент патрульної поліції- Ільченко Є.С. надала до суду відзив на позовну заяву.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пантелей В.В. не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідачів не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою серії ЕНА № 5750470 від 18.09.2025, винесеною інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом установлено, що постановою серії ЕНА № 5750470 від 18.09.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У відповідності до п.1.3 ПДР, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 8.1 ПДР установлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7 ПДР передбачено, що світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Відповідно до вимог п.п. 8.7.3.ПДР, сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Отже, при зеленому миготливому сигналі світлофора водій повен розрахувати свої дії, виходячи з конкретних умов: швидкості руху, стану проїзної частини, зчеплення коліс з дорогою, інтенсивності руху. Час миготіння зеленого сигналу становить 3 с. Таким чином, миготіння зеленого сигналу продовжує час попередження водіїв про наступне вмикання жовтого та червоного сигналу.

В той же час, червоний сигнал світлофора, що працює у будь-якому режимі, забороняє рух транспортних засобів.

Згідно з п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "STOP", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Приписами п. 8.11 ПДР встановлено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 Розмітка 1.12 (стоп-лінія) (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69 5.69 "Місце зупинки" він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. (п.16.8 ПДР України).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 18.09.2025 о 14:54 год за адресою: м. Харків, проспект Перемоги, 65Г, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN TOUAREG» р/н НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.ґ. ПДР Порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, за вчинення якого передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КпАП України передбачена відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5750470 від 18.09.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Крім того, суд зазначає, що факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі №686/11314/17.

Відповідачем до відзиву додано медіа-файли, засвідчені електронно-цифровим підписом, на яких відтворено подію за участю позивача.

Згідно постанови Верховного суду по справі № 594/5536/17 від 15.11.2018 відеозапис наданий на підтвердження факту порушення ПДР, є належним доказом, якщо в постанові є посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснено даний запис.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16а.

Судом було досліджено відеозапис події, яка мала місце 18.09.2025, з якого встановлено, що на відеофайлі «Відеозапис 70 mai.mp4» зафіксовано, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG» чорного кольору, рухається з ввімкненим сигналом повороту вправо, здійснює перебудову у крайню праву смугу дороги наближаючись до сигналу світлофора. При цьому, світлофор перейшов у режим миготіння зеленим світлом 3 рази, а потім увімкнувся жовтий сигнал світлофору, транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» чорного кольору, водій якого продовжив рух, перетнув горизонтальну дорожню розмітку «стоп лінія», виїхавши таким чином на регульований пішохідний перехід на жовтий сигнал світлофора, тобто в момент, коли на світлофорі для водія загорівся забороняючий сигнал світлофору. Зазначений транспортний засіб був зупинений працівниками поліції.

При цьому, оцінивши дорожню ситуацію, яка зафіксована на вказаному відеозаписі, враховуючи відсутність жодного автомобіля, який би рухався позаду нього на незначній відстані, суд дійшов переконання, що позивач мав реальну можливість зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, однак продовжив рух, чим здійснив порушення п.п. 8.7.3. ґ ПДР.

Враховуючи, що згідно п. 8.7.3. ПДР жовтий сигнал світлофору забороняє рух транспортних засобів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно здійснив рух транспортного засобу на забороняючий сигнал світлофора (жовтий), тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 мав право повернути направо при ввімкненому червоному сигналі світлофора відповідно до абз. 3 п. 8.7.3е ПДР, проте з відеофайлу «Відеозапис 70 mai.mp4», наданого відповідачем, вбачається, що поворот здійснено при вимкненому червоному сигналу світлофора.

Також слід зазначити, що позивач зобов`язаний був на мигаючому зеленому сигналі світлофору зменшити швидкість, оскільки зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнений сигнал, який забороняє рух, та здійснити повільне гальмування і зупинитися на жовтий сигнал світлофору та здійснити поворот направо при ввімкненому червоному сигналі світлофора за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух. Однак, ОСОБА_1 , як вже зазначалося вище, здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора.

При цьому, жодних вагомих причин, які б унеможливлювали зупинку керованого позивачем транспортного засобу на перехресті перед світлофором на його забороняючий сигнал, позивачем та його представником не наведено.

Отже, посиланням позивача на те, що він проїхав на миготливий зелений сигнал світлофора, який потім змінився на жовтий, щоб уникнути екстреного гальмування і не створити загрози для водіїв автомобілів, які рухалися за ним, продовжив рух через пішохідний перехід, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом події за його участю, а тому, суд такі твердження розцінює виключно як спробу уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

На думку суду, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Натомість відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову, підтверджено правомірності своїх дій/рішень належними доказами.

Отже, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється відповідно до правил, встановлених ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченко, буд. 315А, ідентифікаційний код 40108646;

відповідач: інспектор 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Харківській області старший лейтенант поліції Коровін Віктор Володимирович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченко, буд. 315А;

відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код 40108646.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок