Справа № 380/16263/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/16263/24 пров. № А/857/26617/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року, прийняте суддею Брильовським Р.М. у місті Львові, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

ФОП ОСОБА_1 (надалі ФОП, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (надалі ДМС, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 26.06.2024 № UА209000/2024/400101/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/000545.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 позов задоволено.

Суд виходив з того, що декларантом надано до митного органу низку документів, що дають змогу митному органу визначити митну вартість товарів: первинно з митними деклараціями, за якими було відмовлено у випуску товарів та на вимогу митниці. Зауваження митниці до поданих документів не стосується числових значень складових митної вартості та були спростовані документами, що подані до митного контролю та додатково разом з заявами в порядку ст. 55 Митного кодексу (МК) України.

Суд врахував, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У вказаному випадку, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст. 58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору.

Джерелом інформації для коригування митної вартості для товару № 1 слугувала МД №UA108020/2024/20788 від 17.04.2024, де митна вартість товару №34 зі схожими характеристиками становить 4,08 дол. США за кг.

Відповідач не пояснив аргументацію обрання саме цієї декларації, а не будь-якої іншої.

Суд з покликанням на постанову Верховного Суду зазначив, що оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Львівська митниця ДМС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що враховуючи те, що у наданій до митного оформлення ЦМР у гр. 22 внесено реквізити фірми BCT-Baltik Container Terminal, а документи, що висвітлюють договірні відносини із зазначеним підприємством відсутні, вказує на те, що це не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару.

Посадова особа митниці без документального підтвердження не могла встановити, які умови у взаємовідносинах між експедитором та позивачем обумовлені в договорі, за що платить позивач безпосереднім перевізникам за надані послуги, чи передбачено договором обов`язок здійснення страхування товарів при їх перевезенні, хто та за чий рахунок здійснює вивантаження товарів з контейнера в порту та переміщення такого на склад, а в подальшому завантаження товару у транспортний засіб безпосереднього перевізника. Усі зазначені умови підлягають перевірці при здійснені митного контролю, адже витрати на навантаження, вивантаження товарів та доставки їх до митного кордону України як і страхування, є складовими митної вартості товарів.

По даній справі митний орган мав обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості, про конкретні недоліки зазначив у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування та витребував саме ті документи, які можуть ці сумніви усунути.

Звертає увагу на те, що у Контракті №15 від 12.01.2024 чітко зазначено, що специфікації до Контракту є його невід`ємною частиною, а номенклатура, кількість та ціна товару вказується саме у специфікаціях, з чого випливає обов`язок (визначений самими ж сторонами) у зазначені усіх даних спочатку в специфікаціях, а не переписці, після чого може бути виставлений інвойс.

З наведеного випливає, що інвойс не міг бути складений перед тим як в повному обсязі буде складений контракт (адже специфікація невід`ємна частина, в якій є погодження між сторонами щодо істотної умови договору - предмету).

Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в позові.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.01.2024 ФОП ОСОБА_1 уклав Контракт №015 з підприємством KYOK Curtain Rod CO., LTD, Китайська народна республіка, згідно якого продавець зобов`язувався поставити, а покупець (ФОП) оплатити та прийняти товар в номенклатурі, кількості, по цінах та в терміни, що вказуються в специфікаціях (додатках) до цього Контракту, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до специфікації № 1 від 16.01.2024 до вказаного Контракту сторони погодили асортимент товару, його кількість та ціну. Загальна вартість товару згідно специфікації - 28244.70 дол. США.

На виконання пункту 2.2. Контракту згідно з яким оплата за товар здійснюється покупцем шляхом передоплати вартості кожної партії товару на рахунок продавця, валюта платежів - долари США. 24.01.2024 позивач здійснив SWlET-переказ в розмірі 28244,70 дол. США через Акціонерне товариство «Універсал Банк».

05.04.2024 ФОП ОСОБА_1 уклав договір №AZ050424 про транспортно-експедиторське обслуговування з Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Форвардінг», яке зобов`язувалося за рахунок позивача організувати транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги за згодою сторін.

Відповідно до пункту 1.2. договору умови перевезення вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за угодою сторін та визначаються експедитором за заявками клієнта.

17.04.2024 сторони підписали заявку №ЄФ000020986 на організацію транспортування та експедицію вантажу. Згідно з цією заявкою Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Форвардінг» зобов`язувалося надати наступні послуги: морське перевезення за межами державного кордону України за маршрутом Китай-Польща, транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, транспортні послуги по маршруту Польща - Україна, експедиційні послуги по території України. Загальна вартість послуг по транспортно-експедиторському обслуговуванню становила 188976,85 грн, в т.ч. ПДВ.

10.06.2024 позивач уклав договір-доручення з Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕВЕНПОРТ» відповідно до якого останнє зобов`язувалося надати послуги з декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, а також їх оформлення у митниці.

На виконання вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕВЕНПОРТ» 25.06.2024 оформило митну декларацію № 24UA58U4 на вантаж, який був ввезений на територію України згідно з укладеним 12.01.2024 контрактом з підприємством KYOK Curtain Rod СО., LTD, Китайська народна республіка.

Ввезений вантаж складався з двох груп товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньо-економічної діяльності (далі - УКТЗЕД). Перша група - це товари, які мали код УКТЗЕД , на суму 25819.20 дол. США. Друга група - це товари, які мали код УКТЗЕД , на суму 2425,50 дол. США.

У відповідь на подану вантажну митну декларацію Львівська митниця (відповідач) 26.06.2024 прийняла рішення №UA209000/2024/400101/2 про коригування митної вартості товарів. У рішенні вказано, що коригується в сторону збільшення митна вартість товару № 1 (код УКТЗЕД ). Митна вартість товару № 2 (код УКТЗЕД ) залишена без змін.

Разом з рішенням Львівська митниця надала картку відмови №UA209140/2024/000545 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

На підставі вказаного рішення 27.06.2024 була оформлена нова митна декларація № 24UA65U6.

Різниця між митними платежами, проведеними згідно рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товару № 1 та митними платежами, які були нараховані до такого рішення, становить 286691, 78 грн.

Частиною 4 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, серед іншого, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відтак, митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

В розумінні наведених статей Митного кодексу України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

З приводу покликання апелянта на те, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, колегія суддів зазначає наступне.

Для здійснення митного оформлення товару уповноважена особа декларанта Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕВЕНПОРТ» 25.06.2024 подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA58U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації. За кодами УКТЗЕД весь товар було поділено на два види: товар № 1 - код УКТЗЕД, товар № 2 - код УКТЗЕД.

Одночасно з митною декларацією митному органу, як підставу для застосування основного методу визначення митної вартості (за ціною контракту) були надані документи, зазначені у графі 44 митної декларації, а саме: пакувальний лист, рахунок-фактура (інвойс) продавця, коносамент, автотранспортна накладна, супровідний документ Т1, декларація про походження товару, банківський платіжний документ про переказ коштів продавцю, рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг, довідка про транспортні витрати, специфікація до контракту, контракт, договір-доручення про надання послуг митного брокера, договір про транспортно-експедиторське обслуговування.

Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією від 25.06.2024 № 24UA58U4 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та виявлено наступне:

-у наданій до митного оформлення ЦМР у гр. 22 внесено реквізити фірми BCT-Baltik Container Terminal, документи, що висвітлюють договірні відносини із зазначеним підприємством відсутні;

-відповідно до відміток на ЦМР вантаж перетнув кордон України 25.06.2024, разом із тим до митного оформлення надано рахунок на відшкодування витрат на транспортування датований 20.06.2024, тобто, на момент складання рахунку остаточні відомості щодо витрат, понесених за доставку товару не були відомі;

-до митного оформлення надано договір на транспортне обслуговування AZ050424 від 05.04.2024 і відповідно до вимог розділу 1 Заявки містять усі істотні умови виконання перевезення, Заявка до митного оформлення не надана;

-у п.1.1 розділ 1 Контракту зазначено, що покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар в номенклатурі, кількості по цінах та в терміни, що вказуються в специфікаціях до цього Контракту, що є його невід`ємними частинами. У п.2.1 розділ 2 зазначено, що найменування товару, його кількість і ціна та асортимент узгоджуються сторонами окремо, і оформляються у вигляді специфікацій до Контракту та є його невід`ємною частиною. Однак, до митного оформлення надано інвойс № KY20240108-1 від 12.01.2024, відповідно до якого здійснена оплата, та у якому зазначено асортимент та ціни на товари, а специфікація №1, відповідно до якої ця інформація повинна бути узгоджена складена 16.01.2024;

-у наданому до митного оформлення рахунку на відшкодування витрат на транспортування, позиція 6 внесено послугу «Компенсація вартості страхування вантажу» - в сумі 4023,89 грн. Відповідно до вимог ст.58 МК України «10. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:.... 7) витрати на страхування цих товарів». Згадані витрати до митної вартості не додані.

Таким чином, митницею встановлено відсутність належним чином оформлених документів, що містять відомості про оплату.

Також відповідач зазначив, що експортна декларація країни виробництва Китай не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, через відсутність в ній дати експорту. У зв`язку з цим наведені в ній відомості не є остаточними. У наданих цінових пропозиціях з мережі інтернет ресурсу Alibaba відсутні детальні характеристики товару, співставити їх з товаром, що постачається, неможливо.

Як вважає митний орган, надані документи не роз`яснюють та не усувають наявні розбіжності. Відтак, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація № UA108020/2024/20788 від 17.04.2024, де митна вартість становить 4.08 дол. США за кг.

Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості. У сукупності всі перелічені фактори на думку відповідача вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

З приводу покликання апелянта на те, що в рішенні про коригування митної вартості товарів від 26.06.2024 за № UА209000/2024/400101/2, що у наданій до митного оформлення ЦМР у гр. 22 внесено реквізити фірми BCT Baltik Container Terminal, документи, що висвітлюють договірні відносини із зазначеним підприємством відсутні, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що 05.04.2024 ФОП ОСОБА_1 уклав договір №AZ050424 про транспортно-експедиторське обслуговування з ТОВ «Євро Форвардінг» на організацію транспортно-експедиторського обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інші транспортно-експедиторські послуги за згодою сторін.

Відповідно до пункту 1.2. договору умови перевезення вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за угодою сторін та визначаються експедитором за заявками клієнта.

17.04.2024 сторони підписали заявку №ЄФ000020986 на організацію транспортування та експедицію вантажу.

Позивач стверджує, що у нього немає та не може бути договірних відносин з фірмою ВСТ Baltik Container Terminal. Усі послуги щодо організації транспортно-експедиторського обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також інші необхідні транспортно-експедиторські послуги надавало позивачу ТОВ «Євро Форвардінг».

Відповідний договір про транспортно-експедиторське обслуговування та інші документи, які підтверджують надання таких послуг позивач надавав працівникам митниці.

Стосовно зауважень відповідача про те, що відповідно до відміток на ЦМР вантаж перетнув кордон України 25.06.2024, разом із тим до митного оформлення надано рахунок на відшкодування витрат на транспортування датований 20.06.2024, тобто, на момент складання рахунку остаточні відомості щодо витрат, понесених за доставку товару не були відомі.

Відповідно до п. 1.2. договору №AZ050424 про транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного з ТОВ «Євро Форвардінг», умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за угодою сторін, та визначаються експедитором за заявками клієнта.

Таку заявку № ЄФ000020986 на організацію транспортування та експедицію вантажу позивач надав 17.04.2024. В поданій заявці чітко прописані усі необхідні позивачу послуги та вартість їх надання експедитором. Відтак, немає значення дата виставленого експедитором рахунку.

Однак, митний орган при прийнятті рішення не навів обґрунтувань щодо впливу на митну вартість дати рахунку.

З приводу покликання на те, що до митного оформлення надано договір на транспортне обслуговування AZ050424 від 05.04.2024 і відповідно до вимог розділу 1 Заявки містять усі істотні умови виконання перевезення, Заявка до митного оформлення не надана, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач стверджує, що договір про транспортно-експедиторське обслуговування, заявка, відповідний рахунок на оплату послуг експедитора, довідка про транспорті витрати позивач надав представнику ТОВ «СЕВЕНПОРТ».

Вказане ТОВ «СЕВЕНПОРТ» надавало позивачу послуги з декларування товарів, що переміщуються через державний кордон України та їх оформлення на Львівській митниці. Уся інформація щодо наданих послуг та їх вартості, яка міститься в заявці до договору, дублюється в рахунку на оплату послуг та в довідці про транспорті витрати

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, окрім інших, є: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Замовлення, що подається змовником до постачальника не є документом комерційного значення, такий документ містить лише відомості про опис товару, номер моделі, колір та їх кількість.

Замовлення на поставку товару відсутнє у переліку документів, передбаченому ст. 53 МК України, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відсутність замовлень серед документів, поданих до митного оформлення, жодним чином не впливає на можливість визначення складових числового значення заявленої митної вартості.

Заявка на поставку товару є попереднім замовленням покупця, що не виступає товаросупровідним документом, не є документом із остаточною інформацією про товар, його кількість чи ціну. Тобто заявка на поставку партії товарів лише свідчить про майбутню угоду та поставку, відтак не містить відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Таким чином, замовлення до контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у заявці може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє особа. І така заявка не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до зовнішньоекономічного контракту.

З приводу покликання апелянта на те, що у п.1.1 розділ 1 Контракту зазначено, що покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар в номенклатурі, кількості по цінах та в терміни, що вказуються в специфікаціях до цього Контракту, що є його невід`ємними частинами. У п.2.1 розділ 2 зазначено, що найменування товару, його кількість і ціна та асортимент узгоджуються сторонами окремо, і оформляються у вигляді специфікацій до Контракту та є його невід`ємною частиною. Проте, до митного оформлення надано інвойс № KY20240108-1 від 12.01.2024, відповідно до якого здійснена оплата, та у якому зазначено асортимент та ціни на товари, а специфікація № 1, відповідно до якої ця інформація повинна бути узгоджена складена 16.01.2024.

Позивач зазначає, що укладенню контракту № 015 від 12.01.2024 з підприємством K.YOK Curtain Rod CO.,LTD, Китайська народна республіка, передувала попередня переписка та погодження усіх умов договору. Відповідна комерційна пропозиція розглядалася позивачем ще в грудні 2023. Фактично, на момент підписання контракту сторони погодили асортимент, кількість та вартість товару, що знайшло відображення у виставленому продавцем інвойсі.

Митний орган зазначає, що у наданому до митного оформлення рахунку на відшкодування витрат на транспортування, позиція 6 внесено послугу «Компенсація вартості страхування вантажу» - в сумі 4023,89 грн. Відповідно до вимог ст.58 МКУ «10. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:.... 7) витрати на страхування цих товарів». Згадані витрати до митної вартості не додані.

Разом з тим, страхування товарів позивач не здійснював. Ні договір на транспортно-експедиторське обслуговування, ні заявка до договору, які були погоджені позивачем та експедитором, не передбачали страхування вантажу.

Позивач стверджує, що ТОВ «Євро Форвардінг» помилково вказало в рахунку та довідці про транспортні витрати страхування вантажу. Рахунок та довідку про транспортні витрати були перероблені після звернення позивача до експедитора щодо виявленої помилки. Саме у зв`язку з відсутністю страхування митний брокер не включив страхування до митних витрат. Про те, що страхування не здійснювалося, також зазначив позивач у своєму поясненні на адресу Львівської митниці.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Митний орган не аргументував, як зазначені обставини впливають на числові значення митної вартості товарів, що було подано до митного оформлення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2020 у справі №815/4686/16.

Щодо застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.

Письмове рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вказані номер та дата митних декларацій, що слугували джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала товару № 1 слугувала МД №UA108020/2024/20788 від 17.04.2024, де митна вартість товару №34 зі схожими характеристиками становить 4,08 дол. США за кг.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо суперечать вищезазначеним положенням законодавства та є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості.

Крім того, відповідачем не доведено неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару.

В даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, при цьому сумніви відповідача щодо митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях та документально не підтверджені, на противагу чому позивачем доведено подання ним всіх необхідних достовірних документів згідно з вимогами Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів, містять об`єктивні дані про нього, що піддаються обчисленню, підтверджують усі заявлені складові митної вартості імпортованого товару.

Митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржених рішень.

Щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то суд першої інстанції вірно покликався на постанову від 23.07.2021 у справі № 820/3979/17, де Верховний Суд зазначив, що оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що митним органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого статтею 57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі №380/16263/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар