Справа № 320/11421/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачці з 06.07.2021;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачці на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням періодів пільгового стажу з 14.12.2005 по 05.05.2021, починаючи з 06.07.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 до 01.07.2000 до її страхового стажу; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 до 01.07.2000; визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.01.2023 №29; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення за результатом такого розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України відповідно до паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.01.1996.

Заявою від 12.06.2021 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві про призначення їй пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 18.06.2021 №29 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 23 роки 6 місяців та відсутністю пільгового стажу.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 17.01.2023 №29 позивачці за наслідками розгляду заяви від 09.01.2023 відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу. Вік заявниці на дату звернення - 55 років. Загальний страховий стаж, визнаний відповідачем, склав 19 років 4 місяці 4 дні. Пільговий стаж відсутній.

За результатами розгляду заяви позивачки не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 14.12.2005 по 07.09.2008 згідно довідки №33/4-11А3 від 14.10.2022, оскільки пільгова довідка видана з посиланням на Список №2 розділ 2 розділ ХХІV позиція 24ж-2г, за яким право на пільгову пенсію за Списком №2 у рентгенівських відділеннях (кабінетах) користуються молодші медичні сестри з догляду за хворими. Заявниця працювала медичною сестрою, прибиральницею, молодшою медичною сестрою. В документах ЕПС наявні накази про атестацію робочих місць за умовами праці в ЦГ МВС України та Переліку робочих місць з пільговим забезпеченням по Списку №1.

З розрахунку заробітку для обчислення пенсії вбачається, що позивачці було зараховано до страхового стажу періоди її роботи з 01.07.2000 по 31.03.2021. Водночас, відомості про зарахування до страхового стажу періоду роботи до 01.07.2000 у матеріалах пенсійної справи не відображені.

У рішенні ГУ ПФУ в м. Києві від 18.06.2021 №29 про незарахування до страхового стажу періоду роботи за трудовою книжкою, оскільки прізвище виправлене з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, дата народження дописана.

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивачка звернулась із цим позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За приписами частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Закон №1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Пунктом «а», «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зокрема, положення статті 13 Закону №1788 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Порядок застосування положень статті 13 визначено у пункті 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, відповідно до якого застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:…

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам…».

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню підлягають норми Закону №1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-IV.

Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Водночас суд зазначає, що вік заявниці станом на дату її звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком не був підставою для відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що станом на дату звернення із заявою від 09.01.2023 позивачці виповнилося 55 років, що давало їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умов за наявності достатнього страхового та пільгового стажу. Означена обставина не є спірною у межах цієї справи.

Частиною першою, другою статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Положеннями частини першої статті 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Означена норма Закону №1788-ХІІ кореспондується з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі по тексту - Порядок №637), відповідно до якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності до абзаців першого, другого пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Водночас, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.

Як вбачається з матеріалів справи, зарахований відповідачем страховий стаж позивачки склав 19 років 4 місяці 4 дні.

З розрахунку заробітку для обчислення пенсії вбачається, що позивачці було зараховано до страхового стажу періоди її роботи з 01.07.2000 по 31.03.2021. Водночас, відомості про зарахування до страхового стажу періоду роботи до 01.07.2000 у матеріалах пенсійної справи не відображені.

У рішенні ГУ ПФУ в м. Києві від 18.06.2021 №29 про незарахування до страхового стажу періоду роботи за трудовою книжкою, оскільки прізвище виправлене з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, дата народження дописана.

При цьому у рішенні від 17.01.2023 №29 не зазначено підстави незарахування позивачці до страхового стажу періодів її трудового стажу до 01.07.2000.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 містяться наступні записи щодо її трудової діяльності: з 01.09.1983 по 12.07.1985 - період навчання; з 16.07.1985 по 26.08.1991 - Фабрика індпошиття та ремонту №2; з 05.09.1991 по 30.03.1995 - Київське виробниче швейне об`єднання «Каштан» Укршвейпром; з 22.05.1995 по 18.05.2000 - ВАТ «Гастроном»; з 01.07.2000 по 05.08.2002 - ДНЗ №587; з 02.09.2002 по 22.06.2004 - дитяча дошкільна установа №495; з 01.10.2004 по 06.12.2005 - ТОВ «Нова Фармакопея»; з 14.12.2005 - Центральний госпіталь МВС України (посада молодшої сестри прибиральниці). 16.04.2019 - робоче місце атестовано.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 визначено, що за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивачки є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутність трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Крім того, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, оскільки неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

У постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а Верховний Суд зауважив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно пункту 2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відтак, усі записи в трудові книжці здійснюються роботодавцем.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що означені норми стосуються неправильних або неточних даних про періоди роботи та не стосуються незначних описок, якщо власне період роботи визначений чітко та недвозначно.

Дослідивши записи у трудовій книжці позивачки, судом не встановлено жодних виправлень чи неточностей у записах про прийняття її на роботу та звільнення.

Відповідачами у рішеннях про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах також не висловлено жодних зауважень щодо записів про прийняття на роботу чи звільнення з роботи позивачки.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачами під час розгляду заяви позивачки про призначення їй пенсії за віком протиправно не було зараховано до страхового стажу періоди її роботи до 01.07.2000 відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Оскільки визначенню наявності страхового стажу, достатнього для призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах передує у межах спірних відносин зарахування до страхового стажу періодів її роботи згідно записів у трудовій книжці, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування ГУ ПФУ в Дніпропетровській області періодів роботи позивачки згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 до 01.07.2000 та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати вказані періоди трудової діяльності позивачки до її страхового стажу.

Другою підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах вказано відсутність у неї пільгового стажу за Списком №2.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 14.12.2005 працює у Центральному госпіталі МВС України (посада молодшої сестри прибиральниці). З 10.04.2009 робоче місце атестовано.

Відповідно до довідки ДУ «Головний медичний госпіталь МВС України» від 25.05.2021 №33/4-4А3 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії та відсутності та відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ДУ «Головний медичний госпіталь МВС України»:

14.12.2005 працює на посаді молодшої медичної сестри-прибиральниці відділення радіоізотопної діагностики Центрального госпіталю МВС України;

08.09.2008 на посаді молодшої медичної сестри-прибиральниці відділення рентгенологічної та радіоізотопічної діагностики Центрального госпіталю МВС України;

02.03.2009 у зв`язку з організаційно-штатними змінами призначена на посаду молодшої медичної сестри-прибиральниці відділення рентгенологічної та радіонуклідної діагностики Центрального госпіталю МВС України;

07.11.2015 у зв`язку з організаційно-штатними змінами призначена на посаду молодшої медичної сестри відділення рентгенологічної та радіонуклідної діагностики Центрального госпіталю МВС України. У зв`язку з організаційно-штатними змінами наказом МВС України від 28.01.2021 №64 Центральний госпіталь МВС України перейменований у ДУ «Головний медичний госпіталь МВС України»; відділення рентгенологічної та радіонуклідної діагностики перейменовано у відділення променевої діагностики;

05.05.2021 призначена на посаду молодшої медичної сестри відділення променевої діагностики;

постійно і повний день працювала у сфері іонізуючого випромінювання з радіоактивними речовинами у відкритому вигляді. Регулярно проводила прибирання в генераторній, сховищі радіоізотопів, розпаду радіоактивних відходів у закріплених приміщеннях за професією «молодша медична сестра», що передбачена Списком №2 розділ ХХІV позиція 24ж-2г, код КП 5132, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 за період з 14.12.2005 до 05.05.2021 - 15 років 4 місяці 21 день;

за період роботи в ДУ «Головний медичний госпіталь МВС України» Качанова Н.М. не перебувала у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років та у відпустці без збереження заробітної плати;

додаткові відомості: накази про атестацію робочого місця за умовами праці №30 від 04.04.2006, №46-а від 01.03.2011, №91-а від 18.04.2014, №51 від 16.04.2019.

Ця довідка також кореспондується з даними, що є в трудовій книжці позивачки, та містить уточнюючі відомості про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

Наказами по Центральному госпіталю МВС України від 10.01.2007 №1, від 11.01.2008 №1, від 15.11.2010 №9, від 04.04.2002 №30 підтверджується допуск, зокрема позивачки до роботи у ВРІД.

На підтвердження призначення позивачки на посади молодшої медичної сестри матеріали справи містять копії наказів від 17.03.2009 №11, від 11.09.2008 №32, від 23.12.2005 №44.

Посада молодшої медичної сестри у рентгенологічних відділеннях відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (позиція 24к розділу ХХІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога») та до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Водночас, з наказів Центрального госпіталю МВС України від 10.04.2009 №80, від 01.03.2011 №46-а, від квітня 2014 року №91-а та від 16.04.2019 №51 про атестацію робочих місць вбачається, що посаду позивачки зараховано такої, що відноситься до Списку №1 за розділом ХІХ, категорія «Б» та дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №1788.

Молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) відносяться до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, про що зазначено у розділі ХІХ «Охорона здоров`я».

Підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах зазначено видача довідки з посиланням на Список №2, у той час як в наказах про атестацію робочих місць зазначено, що робоче місце позивачки відноситься до Списку №1, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці, від 18.11.2005 № 383 (далі по тексту - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Тобто, умовно можна поділити періоди роботи на відповідних посадах або за професіями, віднесеними до Списків №1 та №2 на такі, що підтверджуються документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Оскільки період роботи позивачки з 14.12.2005 по 05.05.2021, зазначений у довідці від 25.05.2021 №33/4-4А3 припадає після 21.08.1992, у суду є підстави вважати, що застосовними є Списки за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Пунктом 4 Порядку №383 визначено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Основна метою атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 679/774/16-а.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові цього Суду від 16.09.2014 у справі № 21-307а14, та Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.01.2018 у справі № 732/2003/14.

Судом встановлено, що перший наказ Центрального госпіталя МВС України щодо затвердження переліку робочих місць з пільговим забезпеченням у Центральному госпіталі МВС України із зазначенням посади позивачки як такої, що віднесена до Списку №1, за №80 винесений 10.04.2009, а тому, враховуючи положення пункту 4 Порядку №383, до пільгового стажу зараховується 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, тобто період з 10.04.2004.

Тобто, початковою датою зарахування періоду роботи позивачки до пільгового стажу за Списком №1 є 14.12.2005.

Оскільки матеріали справи містять також копії наказів Центрального госпіталю МВС України від 01.03.2011 №46-а, від квітня 2014 року №91-а та від 16.04.2019 №51 про атестацію робочих місць вбачається, що посаду позивачки зараховано такої, що відноситься до Списку №1 за розділом ХІХ, категорія «Б» та дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №1788, у суду є підстави вважати, що кінцевою датою зарахування періоду роботи позивачки до пільгового стажу за Списком №1 може бути 16.04.2024 за умови підтвердження періоду роботи до означеної дати.

Водночас, документально підтвердженим пільговим періодом роботи позивачки за Списком №1 за результатами атестації її робочого місця є період з 14.12.2005 до 05.05.2021 - 15 років 4 місяці 21 день, зазначений у довідці від 14.10.2022 №33/4-4А3.

Таким чином, дослідивши зміст довідки ДУ «Головний медичний центр МВС України» від 25.05.2021 №33/4-4А3, судом встановлено, що у вказаному документі вказано про роботу позивачки у період з 14.12.2005 по 05.05.2021 (15 років 4 місяці 21 день) на посаді молодшої медичної сестри, яка передбачена Списком №2 розділ ХХІV підрозділ 24ж-2г постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 та постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Проте, виходячи з наявних в матеріалах справи наказів Центрального госпіталю МВС України 10.04.2009 №80, від 01.03.2011 №46-а, від квітня 2014 року №91-а та від 16.04.2019 №51 означену посаду віднесено до передбачених Списком №1 за розділом ХІХ, що, в свою чергу, дає підстави для висновку про наявність у позивачки права пенсію на пільгових умовах за Списком №1, а не за Списком №2.

Вказане свідчить про те, що вищезазначена довідка від 25.05.2021 містить неточну інформацію щодо номеру Списку, до якого належала посада, яку займала позивачка у період з 14.12.2005 по 05.05.2021.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів скасування наказів Центрального госпіталю МВС України 10.04.2009 №80, від 01.03.2011 №46-а, від квітня 2014 року №91-а та від 16.04.2019 №51 щодо атестації робочих місць, а тому означені накази приймаються судом в якості належних та достатніх доказів на підтвердження віднесення посади, яку позивачка займала у період з 14.12.2005 по 05.05.2021 до переліку посад, передбачених Списком №1.

Проте, суд наголошує на тому, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем довідок про період роботи на відповідному підприємстві, установі та організації.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивачка у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки та з урахуванням підтверджуючих наказів про атестацію робочого місця, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу, що дає їй право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанов від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а.

У зв`язку з цим, суд вважає, що наявність у вказаній довідці від 25.05.2021 неточної інформації щодо номеру Списку посади, яку займала позивачка, не є обставиною, яка ставить під сумнів наведені у таких довідках відомості щодо періоду її роботи з 14.12.2005 по 05.05.2021.

У позовній заяві позивачка просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачці з 06.07.2021.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (частина перша статті 45 Закону №1058).

Суд зауважує, що вперше позивачка звернулася із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах 12.06.2021.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 18.06.2021 №29 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відомості щодо оскарження означеного рішення в матеріалах справи відсутні як і відсутні докази його скасування.

Вдруге позивачка звернулась із заявою про призначення їй пенсії за віком 09.01.2023.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 17.01.2023 №29 позивачці за наслідками розгляду заяви від 09.01.2023 відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу. Вік заявниці на дату звернення - 55 років. Загальний страховий стаж, визнаний відповідачем, склав 19 років 4 місяці 4 дні. Пільговий стаж відсутній.

Водночас судом встановлено, що страховий стаж позивачці було зараховано не у повному обсязі, пільговий стаж не було зараховано взагалі.

Оскільки відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначенні позивачу пенсії була оформлена рішенням, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.01.2023 №29.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивачки в даному випадку є зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 09.01.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення за результатом такого розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні (зокрема, щодо необхідності зарахування страхового стажу згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , та пільгового стажу за Списком №1).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк