Справа № 600/5588/24-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5588/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 №1812 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 №1812 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 року № 1812 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неприбуття на нараду.

Зокрема, наголошував на тому, що в спірному наказі зазначається про те, що 15 квітня 2024 року позивач не прибув на нараду, що стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі статей 11, 16, 17, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Позивач вважає, що вказаний наказ є протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки у діях останнього відсутні ознаки порушення військової та виконавчої дисципліни, а відтак і відсутні підстави для притягнення до відповідальності.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що позивач обізнаний у юридичних підставах, процедурі та зверненні до безпосереднього командира та начальника у тому числі судовій процедурі оскарження спірного наказу, натомість належним чином не реалізував вказану процедуру, що на думку відповідача підтверджує факт безпідставності позовних вимог.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем не спростовується факт відсутності його на нараді, а тому оскаржуваний наказ є правомірним. Водночас зазначав, що до матеріалів позову позивачем долучається рапорт, який підтверджує факт неявки позивача на нараду і спростовує доводи позивача в частині неправомірності накладення дисциплінарного стягнення.

3. Позивачем та відповідачем подано до суду відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, в обґрунтування яких наведені переважно подібні аргументи, які викладенні в позовній заяві та у відзиві на адміністративний позов.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду за клопотання позивача визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено такий строк. Відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 до 20.11.2024 року, що підтверджується згідно витягу з наказу (по строковій частині) Командира військової частин НОМЕР_1 № 374 від 20.11.2024.

2. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 року № 1812 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неприбуття на нараду.

У вказаному наказі зазначено, що позивач 15 квітня 2024 року не прибув на нараду, що стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі статей 11, 16, 17, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

2. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Згідно ст. 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

3. Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до вимог статей 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, як, зокрема, б) догана; в) сувора догана.

4. Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту. Так, згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 84, 85 цього ж Статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з ст. 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ст. 97 Дисциплінарного статуту).

Водночас, ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

5. Зміст наведених вище вимог законодавства, свідчать про те, що при вирішенні питання про наявність у діях військовослужбовця складу дисциплінарного проступку відповідальними особами повинні бути встановлені обставини щодо порушення обов`язків, які передбачені в тому числі статутами ЗСУ, інших нормативно-правових актів, або випливають зі службових обов`язків, наказів командирів, тощо.

Тобто, приписи Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачають, що для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований не лише сам факт порушення, але й вина такого військовослужбовця у вчиненому порушенні, її ступінь. При цьому, з`ясуванню підлягають причини і умови, що сприяли вчиненню військовослужбовцем правопорушення.

Так, як встановлено з матеріалів справи позивача, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Мотивами притягнення позивача до такого виду дисциплінарної відповідальності, згідно оскаржуваного наказу, слугувало порушення позивачем дисципліни, а саме "не прибуття на нараду", яка проводилась 15.04.2024.

При цьому суд наголошує, що в ході розгляду справи будь-яких доказів вчинення позивачем порушення дисципліни, його вини, встановлення ступеня вини, з`ясування причин та умов, що сприяли вчиненню ним правопорушення, матеріали справи не містять та відповідачем не наведено в ході розгляду справи.

6. Тобто відповідачем не наведено належних доказів про те, що про час проведення наради 15.04.2024 позивач був повідомлений, що б свою чергу давало йому можливість своєчасно прибути та взяти участь у нараді. Також відсутні докази про те, ким та в який спосіб доводилось позивачеві, про заплановану нараду та чи/або доводилось, місце проведення та час наради, наявність або ж відсутність документів, які стосуються фіксації такої наради, тощо.

При цьому, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять пояснень від позивача стосовно обставин не прибуття при накладенні дисциплінарного стягнення чи інших осіб, які б могли підтвердити такий факт.

7. Отже, відповідачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами, в розумінні норм ст. ст. 73-74 КАС України факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку (неприбуття на нараду), що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.

8. Водночас суд відхиляє аргументи відповідача про те, що до матеріалів позову позивачем долучений рапорт, який підтверджує факт неявки на нараду і спростовує доводи позивача в частині неправомірності накладення дисциплінарного стягнення, оскільки такий рапорт відсутній в матеріалах справи.

9. Крім того, суд відхиляє аргументи відповідача про те, що позивачем не дотримано процедури адміністративного оскарження спірного наказу, що на його думку вказує на його правомірність, оскільки застосування або не застосування інституту досудового врегулюванням спору є правом особи, а не обов`язком.

10. Системний аналіз наведеного вище в контексті встановлених обставин в справі дає підстави дійти висновку про те, що відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення. Відповідачем не доведено з`ясування всіх обставин, а також дослідження причинного зв`язку та підставами неприбуття позивача на нараду чи причини відсутності, якщо такі були.

11. Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

12. Оцінюючи наведені обставини у сукупності, суд зазначає, що відповідачем передчасно зроблено висновок про наявність у діях позивача вини та протиправної поведінки, у неналежному виконанні службових обов`язків. Відсутність проведення повного та об`єктивного службового розслідування, а також не встановлення обставин, причин та умов, предмету службового розслідування відповідачем здійснено не було, а матеріалами справи не підтверджується. Враховуючи зазначене, відповідач передчасно, без з`ясування всіх обставин прийняв оспорюваний наказ, а тому позовні вимоги про скасування наказу в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судом не вирішується питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 №1812 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

3. Розподіл судових витрат не здійснюється.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (м. Лисичанськ, Сіверськодонецький р-н, Луганська обл., 93100, код РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРОУ: НОМЕР_3 ).

Суддя О.В. Боднарюк