Справа № 640/17469/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., за участі представника відповідача Волинець Н.М., представника третьої особи Козачук Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України, третя особа - Рада адвокатів міста Києва, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

12.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України", в особі Ради адвокатів України, про визнання протиправними дії відповідача щодо вилучення з відкритого доступу публічної інформації стосовно нього як адвоката з Єдиного реєстру адвокатів України (http://erau.unba.org.ua) та зобов`язання відповідача відновити для публічного доступу відомості про адвоката ОСОБА_1. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6492 від 03.09.2019. видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №32 від 29.08.2019) в Єдиному реєстрі адвокатів України шляхом їх відображення у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України (http://erau.unba.org.ua).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.09.2019 позивач отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6492 від 03.09.2019, проте відповідач протиправно вилучив з Єдиного реєстру адвокатів України інформацію відносно нього як адвоката, що є порушенням, і про вказані дії позивач дізнався з довідки Ради адвокатів м.Києва № 18 від 02.06.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2022 було відкрито провадження, проте внаслідок ліквідації цього суду, справу 05.06.2023 було направлено на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 позовну заяву залишено без розгляду.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зробив висновок, що із вказаним позовом позивач звернувся до суду з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Вказаний висновок обґрунтовано тим, що направлення на стажування, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6492 від 03.09.2019, та витяги з Єдиного реєстру адвокатів України сформовані 14.11.2019 та 03.01.2020, які видані на ім`я позивача, підписані не уповноваженою особою, а відтак не є належними документами підтвердження статусу адвоката набутого у передбачений законом спосіб і тому документи, які у період 08.10.2016-07.11.2021 були підписані не уповноваженою особою, не є належними документами, які підтверджують статус адвоката України у відповідності до приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відтак не мають юридичної сили та не породжують юридичних наслідків.

Отже, позивач мав би дізнатись про відсутність відомостей стосовно нього в Єдиному реєстрі адвокатів України починаючи з 03.09.2019, оскільки інформація, яка вноситься до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою і публікується на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Суд першої інстанції наголосив, що позивач мав реальну можливість дізнатись про обставини, що слугували підставою для звернення до суду, та не мав істотних перешкод чи труднощів для своєчасного звернення до суду.

21.11.2023 позивач подав апеляційну скаргу, в які просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити рішення про повернення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви позивача в частині строків звернення до суду з такими позовними вимогами, а саме, те, що відповідач протиправно вилучив з Єдиного реєстру адвокатів України інформацію відносно нього як адвоката, що є порушенням, і про вказані дії позивач дізнався з довідки Ради адвокатів м.Києва № 18 від 02.06.2022.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2023 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.

11.12.2023 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в які вказано про правильність висновків суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 07.08.2025 (т.3 а.с.168).

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 слухання справи призначено у відкрите судове засідання.

Колегія суддів зауважує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діє на час розгляду даної справи.

Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

Отже, враховуючи зазначене та умови сьогодення, колегія суддів продовжує строк розгляду даної справи на розумний термін.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 03.09.2019 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ № 6492 від 03.09.2019 (т.1 а.с.13).

Відомості про наявність вказаного свідоцтва було внесено до Єдиного реєстру адвокатів України (т.1 а.с.14).

Вказане підтверджено відповідним витягом, який сформовано о 15 год.18хв. 14.11.2019.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивач 03.09.2019 мав би дізнатися про порушене своє право, а саме відсутність у Єдиного реєстру адвокатів України інформації про нього як про адвоката, є помилковим, оскільки інформація до Єдиного реєстру адвокатів України про позивача була внесена.

Питання складається в тому, коли з Єдиного реєстру адвокатів України була вилучена інформація про позивача як адвоката.

Це питання має досліджуватись для того, щоб встановити з якого часу позивач мав би дізнатися про порушене його права і з`ясувати, чи пропустив позивач строк звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Колегія суддів вважає, що при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до змісту статті 121 КАС, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до суду з таким позовом, оскільки такі висновки є передчасними.

Таким чином, доводи апелянта заслуговують уваги.

Колегія суддів зазначає, що суд не повинен тлумачити положення статей КАС України у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення про залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції допустився надмірного формалізму та фактично позбавив позивача гарантованого йому національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя.

Враховуючи викладені обставини та докази у їх сукупності, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого, зокрема, статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України, а також передчасного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.

За таких обставин ухвала Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 р. є протиправною та підлягає скасуванню.

У відповідності до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 10.11.2025.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, ч. 1 п. 4 ст. 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 р. - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України, третя особа - Рада адвокатів міста Києва, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк