Справа № 420/14246/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 листопада 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 р. до 22.02.2021 р. в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

зобов`язати НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 22.02.2021 року в загальній сумі 44275,16 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

зобов`язати НОМЕР_1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою суду від 13.05.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України). В ухвалі суду зазначено, що позивач згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

27 травня 2025 року до суду за вхід. №ЕС ЕС52608/25від представника відповідача разом з відзивом подано клопотання про залишення позовної заяви по справі №420/14246/25 без розгляду у зв`язку з несплатою позивачем судового збору.

Вирішуючи клопотання про залишення позову без розгляду, суд виходить з такого.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон України №3674-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України №3674-VI від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Статтею 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР) закріплено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно зі статтею 2 Закону №108/95-ВР, структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі №420/13606/21, розглядаючи, серед інших, позовну вимогу з приводу індексації грошового забезпечення в аспекті звільнення від сплати судового збору дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними.

У спірному випадку позивачем заявлено вимоги, які фактично стосуються правильності визначення розміру грошового забезпечення, яке виплачувалось за час військової служби. У свою чергу, в контексті спірних відносин, грошове забезпечення, як плата за службу, є тотожнім поняттю заробітної плати, як оплати за працю, оскільки заробітна плата та грошове забезпечення є різновидами оплати за виконану роботу, службу, отже в силу положень пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи обставини цієї справи та предмет спору, суд дійшов висновку про те, що позивача звільнено від сплати судового збору у справі про визнання протиправними дії щодо неправильного нарахування індексації грошового забезпечення, оскільки така пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VІ.

Суд зауважує, що зазначення позивачем в адміністративному позові іншої підстави для звільнення від сплати судового збору не є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову з підстав не сплати судового збору, оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, як вже зазначено пунктом 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VІ.

Суд зазначає, що питання сплати судового збору вирішено судом при відкритті провадження по справі, а доводи заявника про необхідність сплати судового збору суперечать п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на встановлене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. 2, 9, 44, 132, 123, 171, 240, 243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника НОМЕР_1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про залишення позовної заяви без розгляду відмовити повністю.

Ухвала окремо від рішення по справі оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.256 КАС України.

Суддя Дмитро БАБЕНКО