Справа № 580/8111/25
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8111/25 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства «Хаблове-1» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства «Хаблове-1» до Виконавчого комітету Вільшанської селищної ради, Державного реєстратора Іллюка Андрія Олександровича про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство «Хаблове-1» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Вільшанської селищної ради, державного реєстратора Іллюка Андрія Олександровича, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області Іллюка Андрія Олександровича, виконавчого комітету Вільшанської селищної ради про відмову у проведенні реєстраційних дій:

- №79286033 від 05.06.2025 щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 28,4882 га, кадастровий номер :02:001:2859;

- №79288292 від 05.06.2025 щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 21,7966 га, кадастровий номер :02:001:2860;

- №79288475 від 05.06.2025 року щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 14,4288 га, кадастровий номер :02:001:2858;

- зобов`язати відповідачів повторно розглянути його заяви від 30 травня 2025 року №№ 67219834, 67210100, і 67220364 про здійснення держаної реєстрації права постійного користування вищезазначеними земельними ділянками з доданими до неї документами, з урахуванням правової оцінки, наданої судом, та прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі положень п.1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Роз`яснено, що спір підвідомчий господарському суду. Повернуто на користь Фермерського господарства «Хаблове-1» з Державного бюджету України сплачений згідно з платіжними інструкціями від 23.06.2025 №6, від 24.06.2025 №8 та №7 судовий збір за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в загальній сумі 9084,00грн.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що позивач не погоджується з оскаржуваними рішеннями щодо реалізації ним права користування вказаними вище земельними ділянками, які на підставі державного акту від 16.11.2001 №74 на право постійного користування землею перебували у його користуванні. Наведені обґрунтування стосуються думки позивача про неправомірну відмову відповідачів у проведенні реєстраційних дій позивачу про здійснення державної реєстрації права постійного користування ними.

Оцінка позивачем таких обставин, як прийняття оскаржуваних рішень відповідачами, направлена виключно на захист його цивільного права на майно - права постійного користування земельними ділянками.

Суд врахував, що мета заявленого спору - виключно захист права власності позивача на право постійного користування вказаними вище земельними ділянками. Відсутність безпосередніх публічно-правових відносин між позивачем та відповідачем свідчить про відсутність публічно-правового спору. Оскільки предмет спору пов`язаний безпосередньо з цивільними майновими правовідносинами, на нього не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Судовий захист права особи, що є суб`єктом підприємницької діяльності, на землю відбувається в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Фермерське господарство «Хаблове-1» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що позивачем оскаржується законність рішення та дії саме державного реєстратора. У правовідносинах між позивачем та державним реєстратором відсутній спір щодо права користування земельними ділянками.

Апелянт стверджує, що предметом у цій справі є рішення, дії та бездіяльність виключно державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції помилково зазначено, що метою позову є виключно захист права власності позивача, третіх осіб чи відповідачів.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 та від 24.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від відповідачів відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Суд зазначає, що предметом адміністративного процесуального права є взаємовідносини у сфері, що складаються у зв`язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов`язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб`єктів у сфері публічно - правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно - правового спору визначають: суб`єктивний склад, підстави виникнення цього спору і тісне пов`язане з цим питання визначення меж повноважень адміністративного суду.

Що стосується кола суб`єктів публічно - правового спору, то обов`язковим його учасником є суб`єкт публічного управління, який є виразником державних і суспільних інтересів, носієм публічної влади, має особливий правовий статус, тому що наділений владними управлінськими функціями щодо об`єктів управління.

Специфіка публічно - правового спору обумовлена, також, його підставою: він виникає у випадку порушення суб`єктом публічного управління суб`єктивних публічних прав та інтересів громадянина або організації.

Особливістю правовідносин, що розглядаються адміністративними судами, є їх публічно - правовий характер, пов`язаний із сферою реалізації публічної влади.

Суттєвою ознакою публічно - правового спору є участь у справі суб`єкту владних повноважень, який виконує владні управлінські функції відносно інших суб`єктів і його рішення є обов`язковими для виконання.

Тобто, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено прийняттям державним реєстратором протиправного, на думку позивача, рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації права постійного користування земельними ділянками.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV (тут і далі - у редакції, чинній на момент прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із приписами пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом);

наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;

наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав (частина перша статті 11 Закону № 1952-IV).

У силу приписів статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Якщо суб`єкт владних повноважень порушує права чи законні інтереси, зокрема, фізичної особи, що спричиняє спір саме у сфері публічно-правових відносин, така особа вправі звернутися до суду адміністративної юрисдикції й очікувати судового захисту від цього суду, позаяк саме цей суд є тим судом, юрисдикція якого поширюється на справи в публічно-правових спорах юридичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності.

Беручи до уваги наведені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову Фермерського господарства «Хаблове-1» до Виконавчого комітету Вільшанської селищної ради, державного реєстратора Іллюка Андрія Олександровича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області Іллюка Андрія Олександровича, виконавчого комітету Вільшанської селищної ради про відмову у проведенні реєстраційних дій:

- №79286033 від 05.06.2025 щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 28,4882 га, кадастровий номер :02:001:2859;

- №79288292 від 05.06.2025 щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 21,7966 га, кадастровий номер :02:001:2860;

- №79288475 від 05.06.2025 року щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 14,4288 га, кадастровий номер :02:001:2858, суд дійшов висновку, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 05.02.2020 у справі № 243/4405/17 та Верховний Суд у постановах від 14.07.2020 у справі № 640/26323/19, від 12.11.2020 у справі № 200/1307/20, від 11.11.2021 у справі № 520/7983/21.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2018 року в справі №490/5986/17-ц прийшла до висновку, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Відтак, спір підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором.

Аналізуючи обставини справи в контексті поданого позову та аргументи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не вірно застосовано інститут відмови у відкритті провадження та порушено норми процесуального права.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що визначальним при розмежуванні юрисдикції спорів з державним реєстратором у подібних правовідносинах, є те, що позивач оскаржує рішення реєстратора, прийняте саме за його (позивача) заявою, а не за заявою третьої особи, через що саме у позивача із державним реєстратором виникли правовідносини, що носять публічно-правовий характер.

Враховуючи вищевикладене, даний позов має розглядатись у порядку адміністративного судочинства

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, є помилковим. Суд першої інстанції належним чином не визначив характеру спору, суб`єктного складу правовідносин, предмета й підстав заявлених вимог, унаслідок чого дійшов хибного висновку, що спір підвідомчий господарському суду.

Згідно статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 242, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Хаблове-1» - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі №580/8111/25 - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.О.Грибан