Справа № 480/7452/25
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
17 листопада 2025 року Справа № 480/7452/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши в порядку спрщеного позовного провадження без виклику осіб у місті Суми справу за позовом Комунального закладу Сумської обласної ради "Улянівська спеціальна школа" до Миколаївської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
Комунальний заклад Сумської обласної ради "Улянівська спеціальна школа" звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миколаївської селищної ради і просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської селищної ради від 22.05.2025 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна».
На підставі вищезазначеного рішення школі був виданий державний акт на право постійного користування спірною земельною ділянкою серії ЯЯ № 285217 від 02.09.2009. Цільове призначення та вид використання земельної ділянки 03.02 для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти.
22.05.2025 Миколаївською селищною радою прийнято рішення «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна».
При цьому, жодних змін у рішення від 19.12.2008 селищна рада не вносила, не скасовувала його. Зі школою питання, зазначені в спірному рішенні не погоджувались, об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці є самочинним будівництвом.
Звертає увагу, що до закладу освіти, як до землекористувача, селищна рада за отриманням згоди не зверталась. Таким чином, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 працювали в КЗ Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа».
Поруч з приміщенням вказаного закладу розташовувалися житлові будинки квартирного та садибного типу, які надавалися для проживання працівникам закладу. Зокрема таке житло було надано ОСОБА_2 та ОСОБА_1
17 грудня 1993 року рішенням виконавчого комітету Улянівської селищної ради народних депутатів Білопільського району Сумської області №115 «Про приватизацію житла» ОСОБА_1 надано дозвіл на приватизацію житла, а рішенням виконавчого комітету Улянівської селищної ради народних депутатів Білопільського району Сумської області №117 їй передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,15 га, розташовану під вказаним будинку.
Цього ж дня ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на будинок за адресою : АДРЕСА_2 , право власності на який було зареєстровано БТІ.
02 травня 2024 року право власності на будинок за адресою : АДРЕСА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.
21 вересня 1995 року рішенням виконавчого комітету Улянівської селищної ради народних депутатів Білопільського району Сумської області №57 «Про приватизацію житлових будинків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 » ОСОБА_5 надано дозвіл на приватизацію будинку за адресою : АДРЕСА_3 .
31 жовтня 1995 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_3 , право власності зареєстровано в БТІ.
23 травня 2023 року рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області переведено житловий будинок АДРЕСА_4 з категорії «будинок квартирного типу» в категорію «житловий будинок садибного типу» та присвоєно адресний номер « 31А».
08 січня 2024 року право власності на будинок за адресою : АДРЕСА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.
Наведені обставини спростовують твердження Позивача про те, що ці будинку є самочинним будівництвом.
12 травня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Миколаївської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 .
12 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, з огляду на чисельні звернення громадян власників житлової нерухомості, яка розташована на вказаній земельній ділянці, Миколаївська селищна рада зверталася до КЗ Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа» з питанням необхідності внесення змін до землевпорядної документації, на що позивач надав лист, в якому повідомив, що земельна ділянка дійсно перебуває в постійному користуванні закладу, а рішення щодо фактичної долі цієї ділянки може приймати лише її власник Сумська обласна рада.
Також, директор Позивача ОСОБА_6 є депутатом Миколаївської селищної ради та брала участь прийнятті спірного рішення та голосувала «За» таке рішення.
Рішення селищної ради є законним обґрунтованим та прийнятим з дотриманням процедури.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 0,1 га та 0,15 га, тобто в межах норм безоплатною приватизації, передбачених статтею 121 Земельного кодексу України, що відповідає приписам частини 10 статті 120 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Водночас, в даному випадку припинення права постійного користування всією земельною ділянкою було б безпідставним, оскільки на земельній ділянці з кадастровим номером :00:003:0628, розташовані, як об`єкти житлової нерухомості, що перебувають у власності громадян, так і будівлі та споруди, що належать КЗ Сумської обласної ради «Улянівська спеціальна школа».

Тому обґрунтованим є припинення права постійного користування саме на частину земельної ділянки, що знаходиться під об`єктами житлової нерухомості та використовується для їх обслуговування.

Отже, припиненню права постійного користування частиною земельної ділянки на підставі пункту «е» частини 1 статті 141 ЗК України передує процес визначення такої частини, тобто формування нових земельних ділянок шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи, зміст позовних вимог, відзив на адміністративний позов. суд зазначає наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом приписів п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом приписів п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин.

Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 591/6396/16-а.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Так у постанові, Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року по справі №727/2878/19 сформульовані наступні висновки.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно частини 1 та 3 статті 3 Цивільно процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 19 Цивільно-процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Приватно правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Також у зазначеній вище постанові сформульовано висновок, відповідно до якого … розгляд одного спору про право на нерухоме майно або про його обтяження чи вирішення цього спору за правилами цивільного або господарського судочинства не є підставою вважати публічно-правовим і розглядати за правилами адміністративного судочинства інший спір - про скасування рішення чи запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно або його обтяження, прийнятого державним реєстратором чи внесеного ним до відповідного державного реєстру на користь одного з учасників цивільної або господарської справи під час її розгляду чи після її вирішення. Ці спори залежно від суб`єктного складу теж мають розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства.

Згідно ч.5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так як встановлено судом, згідно обґрунтувань позовної заяви, предметом спору є визнання протиправним та скасувати рішення Миколаївської селищної ради від 22.05.2025 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна».

Як вбачається із п. п. 1 -2 спірного рішення дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна надано двом громадянкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, оскаржувані у цій справі накази про надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою, затвердження документації із землеустрою та відведення у власність земельних ділянок є актами індивідуальної дії, тому породжує виникнення прав та обов`язків лише у тієї особи, щодо якої такий наказ винесено.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не здійснював безпосередньо щодо позивача владні управлінські функції, відтак позивач не є учасником публічно-правових відносин, пов`язаних з відведенням у власність іншим особам громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельних ділянок.

До адміністративного суду має право звернутися особа, яка бажає отримати судовий захист (захистити своє суб`єктивне право), і коли особа реалізовує свій намір шляхом подання до суду позовної заяви, то така особа в позовній заяві має зазначити суб`єкта владних повноважень, який порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями / бездіяльністю (рішенням) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони особі-позивачу та які обставини про це свідчать.

Позивач у позові зазначає, що спірною земельною ділянкою користується на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (а.с.40), а тому спірним рішенням порушується право користування земельною ділянкою, а всі об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці, якою користується позивач, є самочинним будівництвом.

Відповідач у відзиві зазначає, що об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці, якою користується позивач, та відносно яких прийнято спірне рішення належать на праві приватної власності гр.. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до відзиву надані витяги з Державного реєстру речових прав щодо реєстрації майна на праві приватної власності за зазначеними громадянками (а.с.37-38).

Також відповідачем надано архівний витяг із рішення Улянівської селищної ради народних депутатів Білопільського району від 17.12.1993 №115 про приватизацію квартири гр.. ОСОБА_1 (а.с.32) від 22.12.1993 №117 про передачу у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства гр.. ОСОБА_1 (а.с.33), висновок щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна ОСОБА_2 , яке належить на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконкомом Улянівської селищної ради Білопільського району Сумської області від 31.10.1995 №б/н (а.с.34).

Отже, на переконання суду, зазначені у справі фактичні обставини, предмет та підстави позову вказують на виникнення відносин, які мають приватноправовий характер.

Позивачем не обґрунтовано у позовній заяві наявність публічно-правового спору між ним та відповідачем.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 04 квітня 2018 року у справі №817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі №804/1001/16, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 23 січня 2019 року у справі № 821/1297/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 805/2857/17-а під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Отже, у зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування відповідних рішень, й особами, за якими зареєстровано відповідне право. А тому такі спори мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Суд зазначає, що даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, оскільки існує спір про право.

Спірні правовідносини стосуються набутого іншими особами права власності на майно (яке позивач вважає самочинним) та земельні ділянки, і в разі скасування оскаржуваного рішення, майнові права цих осіб ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), яким належить на праві приватної власності майно, можуть бути порушені.

Зважаючи на заявлені вимоги позивача, фактичні обставини справи, судову правозастосовну практику, яка склалася за наслідками розгляду справ за подібних спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, у відповідності до приписів пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснити позивачу, що дана справа віднесена до юрисдикції загального суду, що здійснює її розгляд за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Комунального закладу Сумської обласної ради "Улянівська спеціальна школа" до Миколаївської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської селищної ради від 22.05.2025 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності та подальше надання у власність земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя С.М. Гелета