Справа № 240/15484/25
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/15484/25

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просить:

Визнати протиправними дії Головного управління національної поліції в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби за період з 13.06.2003 по 06.11.2015.

Зобов`язати Головне управління національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби за період з 13.06.2003 по 06.11.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при звільненні у 2015 році з органів внутрішніх справ їй не було виплачено вихідну допомогу, а відмова відповідача у такій виплаті є протиправною.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки одноразова грошова допомога була виплачена у повному обсязі позивачу при звільненні з органів внутрішніх справ у 2015, що підтверджується листом НДЕКЦ МВС України від 27.08.2025 № 19/106/2-12441-2025, а також беручи до уваги те, що у разі повторного звільнення із служби одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, ГУНП в Житомирській області вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, у зв"язку з пропуском строку звернення, оскільки предметом спору є не нарахування та невиплата одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби за період з 13.06.2003 по 06.11.2015 .З органів внутрішніх справи позивач звільнена 06.11.2015. Суд зазначає, що період до 19.07.2022 регулюється положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком. Таким чином, до спірних правовідносин строк звернення не застосовується.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до наказу начальника УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 №333 о/с позивач звільнена із служби відповідно до пункту 10., 11 розділу XI Закону України "Про Національну полінію" за пунктом 64 "Г" ( через скорочення штатів).

26.10.2020 позивача прийнято на службу до Національної поліції України.

На підставі наказу начальника Головного управління національної поліції в Житомирській області №729 о/с від 16.12.2024 позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" ( за станом здоров"я).

Вважаючи, що їй не виплачено при звільненні з органів внутрішніх справ вихідну допомогу за період з 13.06.2003 по 06.11.2015, позивач звернулася до відповідача із заявою .

Разом з тим, відповідач у листі від 22.04.2025 повідомив, що відповідно до листа НДЕКЦ МВС України від 27.08.2025 № 19/106/2-12441-2025 одноразова грошова допомога була виплачена у повному обсязі позивачу при звільненні з органів внутрішніх справ у 2015 у сумі 17988,75 грн.

Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 13.06.2003 по 06.11.2015 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, тому звернувся з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію України" № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 580-VІІІ, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної небезпеки і порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим ті іншими законами України, актами Президента України та постановами Верхової Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 102 Закону № 580-VIII регламентовано, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ, у редакції, що діяла на час звільнення позивача - 06.11.2015).

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічні приписи містяться у пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393), яка прийнята на виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до п.10 постанови №393, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям і особам рядового і начальницького складу:

які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Позивач стверджує про не нарахування та невиплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби за період з 13.06.2003 по 06.11.2015 .

Разом з тим, відповідно до листа НДЕКЦ МВС України від 27.08.2025 № 19/106/2-12441-2025 позивачу одноразова грошова допомога була виплачена при звільненні з органів внутрішніх справ у 2015 у розмірі 17988,75 грн., що підтверджується копією особової картки та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб.

Вказані обставини позивач не спростовує.

Таким чином протиправності у діях Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби за період з 13.06.2003 по 06.11.2015 судом не встановлено.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірності своїх дій, натомість позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАСУ,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (Старий бульвар, 5/37,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10008. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

18.11.25