Справа № 160/30004/24
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 160/30004/24

адміністративне провадження № К/990/41916/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів: Стеценка С. Г., Тацій Л. В.

перевірив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, і

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 20 від 02 вересня 2024 року про відмову призначити пенсію позивачці за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати позивачці до страхового стажу такі періоди роботи: з 01 жовтня 1990 року по 26 червня 1999 року в КСП «Победа» та з 01 лютого 2005 року по 01 лютого 2013 року перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області призначити та виплачувати позивачці пенсію за віком з 26 серпня 2024 року.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 21 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року, позовні вимоги задовольнив частково:

- визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 20 від 02 вересня 2024 року про відмову призначити ОСОБА_1 пенсію за віком;

- зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, такі періоди роботи: з 01 жовтня 1990 року по 26 червня 1999 року в КСП «Победа» та з 01 лютого 2005 року по 01 лютого 2013 року перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

ГУ ПФУ у Львівській області не погодилося з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати.

Верховний Суд ухвалою від 27 жовтня 2025 року касаційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області залишив без руху та надав йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

В ухвалі мовилося, що касаційна скарга про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року подана з пропуском строку її оскарження. Скаржник клопотав про поновлення цього строку.

Але посилання скаржника на те, що 18 вересня 2025 року, тобто з дотриманням встановленого процесуальним законом тридцятиденного строку, подавав касаційну скаргу на рішення від 18 вересня 2025 року, однак, ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2025 року касаційна скарга була повернута, через не дотримання вимог пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, позаяк у касаційній скарзі не були викладені підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, не були визнані обставинами непереборної сили, що завадили вчасно скористатися правом на подання касаційної скарги.

Суд запропонував скаржнику назвати інші поважні причини для поновлення строку, якщо такі є.

На виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху ГУ ПФУ у Львівській області надіслало заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, яка за змістом подібна до попереднього клопотання.

За статтею 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків подання касаційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій він не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та/або обов`язки).

Зі змісту касаційної скарги та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції по суті Сьомий апеляційний адміністративний суд свою постанову виніс та повний текст судового рішення склав 19 серпня 2025 року. Останній день строку на касаційне оскарження припадав на 19 вересня 2025 року, а скаргу подано вдруге 10 жовтня 2025 року.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більше за відсутності поважних причин.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржник у строк, визначений судом, не подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

3 огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій