Справа № 438/1455/25
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №438/1455/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Мисько Х.М.,

при секретарі судового засідання Козака Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом адвоката Рабіновича Михайла Петровича), який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького Миколи Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

адвокат Рабіновіч М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Бориславського міського суду Львівської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького Миколи Ярославовича, в якому просить: скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5694214 від 11.09.2025 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що постановою поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького Миколи Ярославовича серії ЕНА №5694214 від 11.09.2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.9.2Б ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною посилаючись на те, що відсутні докази вчинення ним вказаного правопорушення. Фактично матеріали про адміністративне правопорушення складаються лише з оскаржуваної постанови, так як інспектором не зібрано належних доказів на підтвердження факту скоєння адміністративного правопорушення та правомірності своїх дій.

Вказує, що 10.09.2025 року близько 23:26 год. до його, який стояв біля воріт готелю «Київська Русь», що розташований в селі Східниця Дрогобицького району Львівської області, в якому він тимчасово зупинився, підійшли працівники поліції з метою перевірки документів водія. ОСОБА_2 намагався з`ясувати у працівників поліції причину перевірки його документів, оскільки жодних правил дорожнього руху не порушував. Однак, враховуючи те, що ОСОБА_2 є громадянином Республіки Грузії, журналістом та волонтером і українською мовою досконало не володіє, на що працівники поліції не звернули увагу. Після того, працівники поліції просили ОСОБА_3 показати паспорт та документи на автомобіль, які останній залишив у номері готелю, оскільки від`їжджав не на довго неподалік заправити машину, то документів не брав. Повернувшись з номеру готелю, де пробув близько 20 хвилин, ОСОБА_2 пред`явив працівникам поліції всі необхідні документи, вилучивши які працівники поліції пішли у свою службову машину, де близько двадцяти хвилин перевіряли якусь інформацію на своїх планшетах. Вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою, винесеною працівником поліції без повного, об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, зазначені в постанові обставини не відповідають дійсності. Крім того, позивач вказує, що працівник поліції не надав позивачу скористатися правом на захист, не пояснив причину зупинки транспортного засобу, доказів порушення ПДР позивачеві на його вимогу не надав. За наведених обставин, просить позов задовольнити.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області справу №438/1455/25 скеровано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом адвоката Рабіновича Михайла Петровича), який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького М.Я. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Після відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позивач та представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися.

Представник відповідача з клопотаннями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням (викликом) сторін, - до суду не звертався.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

29.10.2025 року від поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького М.Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому з вимогами позову відповідач не погоджується, та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

В обґрунтування відзиву на адміністративний позов покликається на те, що постановою поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького Миколи Ярославовича серії ЕНА №5694214 від 11.09.2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.9.2Б ПДР, а саме не подано сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при здійсненні повороту, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначає, що діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, передбачений Конституції Укоаїни, КУпАП, та іншими нормативно правовими актами. Покликається на відеозапис, відповідно до якого вина ОСОБА_1 є повністю доведеною, а відтак відсутні підстави, що постанова про адміністративне правопорушення винесена незаконно, та без належних підстав. Просить позов залишити без задоволення.

04.11.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рабіновіч М.П. скерував на адресу суду відповідь на відзив,з якого вбачається, що постанову серії ЕНА №5694214 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 122 КУпАП вважає незаконною, та такою, що підлягає скасуванню, а дії працівника поліції щодо винесення вказаної постанови протиправними, оскільки на долучених працівниками поліції відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції жодним чином не відображено ні руху автомобіля Олександра Нахапетяна, який стояв біля воріт готелю «Київська Русь», ні не увімкнення водієм світлового покажчика повороту, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав зупинки транспортного засобу Олександра Нахапетяна. Просить позов задовольнити повністю.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького Миколи Ярославовича серії ЕНА №5694214 від 11.09.2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.9.2Б ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП

З оскаржуваної постанови серії ЕНА №4623616 від 01.05.2025 року вбачається, 10.09.2025 року о 23:26:00 год. у селищі Східниця, Дрогобицького району, Львівської області по вулиці Тараса Шевченка, 4 водієм транспортного засобу марки «PORSCHE», ONY32084 не надано сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті чим порушено п. б) пункту 9.2. Правил дорожнього руху, та скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.2 статті 122 КУпАП.

Згідно з ч.1 ч.2 Кодексу адміністративного судочинства України,завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які, мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію"(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.9.2б) ПДР України,водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач в позовній заяві наполягає на відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Слід вказати, що наявність складу правопорушення встановлюється сукупністю передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність, а саме таких необхідних елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України, належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону України «Про національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису зі службового автомобіля вбачається, що

поліцейський відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області підійшов до автомобіля марки «PORSCHE», ONY32084, який стояв біля воріт готелю «Київська Русь», що розташований в селі Східниця, Дрогобицького району, Львівської області, однак не на відеозаписі не відображено момент руху та зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , а видно лише, що працівник поліції виходить із службового автомобіля та підходить до авто, яке стоїть перед воротами готелю «Київська Русь». Поряд з цим, автомобіль не здійснює у цей момент рух, а працівник поліції не повідомляє нікому причину його зупинення, як і не зазначає, що водій порушив ПДР України.

Відтак, відеозапису, який би підтверджував, що ОСОБА_5 керував автомобілем марки «PORSCHE», ONY32084, та вчинив вищевказане адміністративне правопорушення відповідачем суду не було надано, як і будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Свідків чи інших доказів вини ОСОБА_1 поліцейським не надано і у постанові не зазначено.

Суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії ЕНА №5694214 від 11.09.2025 року, оскільки лише опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Також, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, то в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Водночас суд зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, місцевий загальний суд, як адміністративний суд може лише скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому друга позовна вимога така, як визнання неправомірними дії працівника поліції не належить до його юрисдикції.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа - закриттю.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак з відповідача підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління поліції у Львівській області суму сплаченого судового збору у сумі 605,50 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.2,6,77,241,242 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

позов Рабіновича Михайла Петровича), який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького Миколи Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову поліцейського відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецького Миколи Ярославовича серії ЕНА №5694214 від 11.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

На підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління поліції у Львівській області на користь позивача ОСОБА_1 605,60 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2025 року

Учасники у справі:

Позивач:

ОСОБА_6 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий).

Відповідачі:

Головне управління Національної поліції у Львівській області (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3, ).

Поліцейський відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Роботецький Микола Ярославович (Львівська область, м. Борислав, вул. В.Великого, 30).

Суддя Мисько Х.М.