Справа № 400/1646/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/1646/25
Головуючий в 1 інстанції: Дерев`янко Л.Л.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати Розпорядження №195-рл від 01 листопада 2024 року Головного управління Державної податкової служби в Миколаївській області в частині анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА» з реєстраційним номером - 2000859, терміном дії з 27.03.2020 року до 27.03.2025 року, адреса місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Братський район, село Новоолександрівка, вулиця Поркуяана Олександра, будинок 4В;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Миколаївській області видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА» з реєстраційним номером - 2000859, терміном дії з 27.03.2020 року до 27.03.2025 року, адреса місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Братський район, село Новоолександрівка, вулиця Поркуяана Олександра, будинок 4В.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження №195-рл від 01 листопада 2024 року Головного управління ДПС в Миколаївській області в частині анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА» з реєстраційним номером - 2000859, терміном дії з 27.03.2020 року до 27.03.2025 року, адреса місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Братський район, село Новоолександрівка, вулиця Поркуяна Олександра, будинок 4В. Зобов`язано Головне управління ДПС в Миколаївській області видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА» з реєстраційним номером - 2000859, терміном дії з 27.03.2020 року до 27.03.2025 року, адреса місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Братський район, село Новоолександрівка, вулиця Поркуяна Олександра, будинок 4В. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА» судові витрати в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до п.6 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №3817 та ч.6 ст.16 Закону №481/95-ВР суб`єкту господарювання до 01.11.2024 необхідно було звернутись до відповідача із заявою щодо внесення чергового платежу за ліцензію, до якої додати копії платіжних інструкцій, які підтверджують сплату таких платежів. Апелянт зазначає, що позивач до відповідача не подавав копію платіжної інструкції на перерахування плати чергового платежу за ліцензію з відміткою банку/небанківського надавача платіжних послуг про дату її виконання та не звертався з повідомленнями щодо внесення чергових платежів за ліцензію за № 2000859. Відповідач не має законодавчо встановлених повноважень та функцій використовувати та самостійно спрямовувати кошти платника податків (незалежно від суми та коду бюджетної класифікації) без його згоди викладеній письмово.

28 травня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27.03.2020 Головне управління ДПС у Миколаївській області видало ТОВ "АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА" ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер: 2000859, термін дії з 27.03.2020 до 27.03.2025 (а.с. 10).

На Ліцензії наявні відмітки контролюючого органу про поточні сплати за ліцензію: за період з 27.03.2020 до 27.03.2021 платіжним дорученням від 27.02.2020 № 52, сума 780 грн; за період з 08.04.2021 до 27.03.2022 платіжним дорученням від 08.04.2021 № 214, сума 780 грн.

З наданих позивачем платіжних інструкцій та платіжного доручення вбачається, що в період 2020-2024 року позивачем здійснено на рахунок ГУ ДПС у Миколаївській області платежі за ліцензію в розмірі 780,00 грн кожен, а саме: 27.02.2020 за платіжною інструкцією № 52, 08.04.2021 за платіжною інструкцією № 214, 11.04.2022 за платіжною інструкцією № 16, 07.04.2023 за платіжною інструкцією № 35, 18.03.2024 за платіжною інструкцією № 130 (а.с. 11-13).

01 листопада 2024 р. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято розпорядження № 195-рл «Про анулювання ліцензій на право зберігання пального, на право роздрібної торгівлі пальним та на право оптової торгівлі пальним» (а.с. 29).

Відповідно до розпорядження, його видано на виконання вимог пункту 6 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

У пункті 1 Розпорядження вказано про анулювання ліцензій на право зберігання пального згідно з додатком № 1. До ліцензіатів, про анулювання ліцензій яких вказано у пункті 1 Розпорядження, належить Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА".

У витягу з Розпорядження вказано про щорічний платіж з 08.04.2021 до 27.03.2022, підстава у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензію.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правові норми Закону № 481/95-ВР пов`язують настання наслідків у вигляді анулювання ліцензії саме з несплатою відповідних платежів за ліцензію, а не за ненадання квитанції до контролюючого органу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області від 01.11.2024 №195-рл, яким анульовано ліцензію на зберігання пального, видану товариству з обмеженою відповідальністю «Агрокапітал-Снігурівка» за реєстраційним № 2000859.

Щодо позовної вимоги про видалення з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо анулювання ліцензій суд першої інстанції зазначив, що інформація щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального.

Отже, суд першої інстанції з метою повного відновлення прав позивача вважав за необхідне зобов`язати Головне управління ДПС в Миколаївській області видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), видану Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрокапітал-Снігурівка» з реєстраційним номером - 2000859, терміном дії з 27.03.2020 року до 27.03.2025 року, адреса місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Братський район, село Новоолександрівка, вулиця Поркуяна Олександра, будинок 4В.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначені Законом України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 481 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Приписами статті 15 Закону № 481 встановлено, що ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Річна плата за ліцензії на право зберігання пального становить 780 гривень.

Повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію автоматично формується та направляється органом ліцензування суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за 30, за 20, за 10 та за 5 днів до настання терміну сплати за відповідну ліцензію в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, несплати чергового платежу за ліцензію.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Статтею 16 Закону № 481 передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції та малих виробництв дистилятів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжної інструкції на перерахування плати чергового платежу за ліцензію з відміткою банку/небанківського надавача платіжних послуг про дату її виконання.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що позивачем було сплачено плату за ліцензію, зокрема, по 780,00 грн. 27.02.2020 р., 08.04.2021 р., 11.04.2022 р., 07.04.2023 р., 18.03.2024 р.

Матеріали справи не містять доказів надіслання платнику повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 15 Закону № 481, яка була чинною у спірний період, передбачено анулювання ліцензії у випадку несплати чергового платежу за ліцензію.

Розширеному тлумаченню згадувана норма Закону № 481 не підлягає.

Таким чином, дані обставини свідчать про те, що позивачем здійснено сплату за ліцензію до закінчення граничного терміну сплати, а тому позивач не може нести відповідальність у вигляді анулювання ліцензії з підстав несплати чергового платежу за ліцензію.

Щодо посилань ГУ ДПС у Миколаївській області в оскаржуваному розпорядженні на пункт 6 Розділу XIII Перехідних положень Закону № 3817-ІХ, колегія суддів зазначає наступне.

З 27 липня 2024 року набув чинності Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових, дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються, в електронних сигаретах та пального» від 18.06.2024 № 3817-ІХ (далі Закон № 3817-ІХ).

Згідно абз. 1 п. 3 Розділу Перехідних положень Закону № 3817-ІХ, ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, видані відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" до 1 січня 2025 року, вважаються чинними та підтверджують право на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності до завершення строку, на який їх було видано (для ліцензій, виданих на визначений строк), або до дня припинення їхньої дії в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до п. 6 Розділу Перехідних положень Закону № 3817-ІХ, суб`єкт господарювання, який починаючи з дня введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до дня набрання чинності цим Законом здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої закінчився у цей період, та який не отримав нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності:

подати заяву про отримання нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального";

сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності, у тому числі за період з дня закінчення строку дії раніше виданої/наданої ліцензії до останнього дня третього місяця, наступного за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, або до дня отримання нової ліцензії.

Суб`єкт господарювання, який у період, визначений абзацом першим цього пункту, здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої не закінчився у такий період, але за якою не сплачено чергові платежі, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Отже, зазначена норма встановлює строки внесення плати за ліцензію для суб`єктів господарювання, які не сплатили чергові платежі.

Як свідчать матеріали справи, ліцензія на право зберігання пального видана ТОВ «АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА» терміном дії з 27.03.2020 до 27.03.2025 та позивач сплатив за ліцензію всі необхідні річні платежі, а тому зазначений пункт Закону № 3817-ІХ не підлягає застосуванню до позивача.

Доводи апелянта про те, що позивач до відповідача не подавав копію платіжної інструкції на перерахування плати чергового платежу за ліцензією з відміткою банку/небанківського надавача платіжних послуг про дату її виконання та не звертався з повідомленням щодо внесення чергових платежів є безпідставними, оскільки Закон № 481 пов`язує таке анулювання виключно з несплатою платежів та не передбачає відповідальності у вигляді анулювання ліцензії за ненадання заяви щодо такої сплати, платіжних інструкцій, тощо.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до Закону № 481/95-ВР (втратив чинність 01.01.2025) і Закону № 3817-ІХ (чинний з 27.07.2024) підставою для анулювання ліцензії на зберігання пального є несплата чергового платежу за ліцензію, а не ненадання копії платіжного доручення.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.05.2024 у справі № 320/8612/22.

Натомість, ненадання суб`єктом господарювання до територіального органу Державної податкової служби України, який видав йому ліцензію на право зберігання пального, копії платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про її сплату не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату таким суб`єктом річної плати за ліцензію, а, відтак, і не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання відповідальності у вигляді анулювання дії ліцензії, оскільки, анулювання ліцензії здійснюється лише у випадку несплати річної плати.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем неправомірно анульовано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер 2000859, у зв`язку з чим оскаржуване розпорядження у відповідній частині правильно визнано судом першої інстанції протиправним та скасовано.

Відповідно до п. 29 ст. 1 Закону України 3817-IX, Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального - складова інформаційно-комунікаційної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, що містить перелік суб`єктів господарювання, яким надано ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі наданих ліцензій.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України 3817-IX, адміністратором та держателем Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Створення та функціонування Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, у тому числі його програмно-технічних засобів, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, міжнародної технічної допомоги та з інших джерел, не заборонених законом. Власником Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, у тому числі його програмно-технічних засобів та виключних майнових прав на його програмне забезпечення, є держава в особі держателя зазначеного реєстру. Внесення відомостей до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального здійснюється за результатами проведення обробки (перевірки) інформації, зазначеної у заяві про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, в автоматичному режимі або посадовою особою органу ліцензування на підставі рішення суду, що набрало законної сили (п. 4 ч. 3 ст. 35 Закону України 3817-IX).

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 35 Закону України 3817-IX, відомості Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального можуть змінюватися/виключатися органом ліцензування на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Пунктом 65 ст. 1 Закону України 3817-IX передбачено, що орган ліцензування: - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - у частині здійснення ліцензування виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, вирощування тютюну, ферментації тютюнової сировини, а також у частині здійснення в автоматичному режимі ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки; - територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - у частині здійснення ліцензування оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями, сидром та перрі (без додавання спирту), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, зберігання пального.

Процедура створення та ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) визначена Порядком ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №545 (далі - Порядок №545).

Абзацом другим п.1 вказаного Порядку визначено, що Єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Згідно з пунктами 2-3 Порядку №545 він формується та ведеться ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відповідно до статей 3 і 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». До Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться такі відомості: для юридичних осіб - найменування та код згідно з ЄДРПОУ; для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи та таких, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код згідно з ЄДРПОУ уповноваженої особи і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з пунктом 63.6 статті 63 і пунктом 64.6 статті 64 Податкового кодексу України; для фізичних осіб-підприємців - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за серією (за наявності) та номером паспорта); адреса місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (область, район, населений пункт, код згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ), вулиця, номер будинку/офісу); дата видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

З аналізу наведених положень вбачається, що інформація щодо анулювання ліцензії на право на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального.

В свою чергу, спосіб відновлення порушеного права, застосований в рішенні суду, має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобов`язання Головного управління ДПС в Миколаївській області видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОКАПІТАЛ-СНІГУРІВКА» з реєстраційним номером - 2000859, терміном дії з 27.03.2020 року до 27.03.2025 року, адреса місця зберігання: Україна, Миколаївська область, Братський район, село Новоолександрівка, вулиця Поркуяна Олександра, будинок 4В забезпечить ефективне відновлення порушених прав позивача та належне вирішення спору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко