Справа № 990/243/25
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 листопада 2025 року

м. Київ

справа №990/243/25

адміністративне провадження № П/990/243/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Єресько Л. О., Желєзного І. В., Жука А. В., Радишевської О. Р.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ключник А. Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Таркаєвої О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

29 травня 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) через підсистему «Електронний суд» звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, Комісія, відповідач), просив визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України у складі колегії № 57/ко-25 від 29.04.2025, яким визнано суддю Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді і вирішено внести до Вищої ради правосуддя подання про звільнення судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 із займаної посади на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Дніпропетровської обласної ради від 12.11.1992 № 197-12/ХХІ його було призначено на посаду судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. Постановою Верховної Ради України від 05.06.2003 № 957-IV позивача обрано безстроково на посаду судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. Рішенням ВККС України від 07.06.2018 № 133/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема і його. Рішенням ВККС України у складі колегії № 57/ко-25 від 29.04.2025 визначено, що суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді набрав 541,5 бала; визнано суддю Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді і вирішено внести до Вищої ради правосуддя подання про звільнення судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 із займаної посади на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України. Разом з тим позивач зазначив, що це рішення прийнято без його участі в дослідженні досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання його на відповідність займаній посаді.

На думку позивача, ВККС України, пославшись на абзац п`ятий пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), під тиском представника Громадської ради доброчесності ухвалила рішення про розгляд питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання позивача на відповідність займаній посаді за його відсутності, що, на його думку, свідчить про порушення його права на участь у процесі прийняття рішення.

Крім того, позивач уважав, що ураховуючи його вік, наявність у нього підстав для звільнення у відставку, поважні причини неявки, викликані тимчасовою непрацездатністю, як особи з інвалідністю другої групи та приписи пункту 1 частини сьомої статті 126 Конституції України і статті 120 Закону № 1402-VIII, якою визначено, що повноваження судді припиняються у разі досягнення ним шістдесяти п`яти років, рішення ВККС України про розгляд питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання позивача на відповідність займаній посаді за його відсутності було прийнято непропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), оскільки не вбачається легітимної мети такого оцінювання.

Переконаний, що абзац п`ятий пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII треба розуміти так, що систематичною (тричі) неявка судді уважається за відсутності поважних причин або відсутності інформації про причини неявки.

Наявність у ВККС України дискреційних повноважень та виключної компетенції щодо проведення кваліфікаційного оцінювання, на думку позивача, не може уважатися достатньою підставою для обґрунтування відсутності належних мотивів прийнятого нею рішення, з огляду на значимість такого рішення, наслідком якого може бути звільнення судді із займаної посади, що стосується гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права людини на повагу до приватного життя. Отже, позивач уважав, що обсяг такої дискреції ВККС України не може бути необмеженим і повинен підлягати зовнішньому/публічному контролю.

Крім того, на думку позивача, наведення мотивів ухваленого рішення є об`єктивною і формальною гарантією, якої вимагають Висновки КРЄС, згідно з якими шляхи досягнення балансу між незалежністю судової системи з будь-яким процесом індивідуального оцінювання суддів включають таке: повинні існувати прості й прозорі норми щодо процедур, критеріїв і наслідків оцінювання; суддя, що проходить оцінювання, повинен мати право бути вислуханим у ході процесу, а також оскаржити незадовільну оцінку, в тому числі мати право на негайний доступ до матеріалів, які стосуються оцінювання; оцінювання не повинно ґрунтуватися тільки на кількості розглянутих справ, має передусім зосереджуватися на якості рішень судді, а також його роботи в цілому; деяких наслідків, таких як звільнення з посади через негативну оцінку, слід уникати щодо всіх суддів, які постійно перебувають на посаді, крім виняткових обставин.

Також позивач уважав, що процес та результат кваліфікаційного оцінювання повинні бути зрозумілими як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема судді, так і суспільству загалом, адже коли йдеться про необхідність сформувати якісний суддівський корпус, якому довіряло б суспільство, то обґрунтованість/умотивованість та зрозумілість рішення щодо відповідності судді займаній посаді є необхідною для цього умовою та гарантією. На думку позивача, лише у разі наведення ВККС України обґрунтованих мотивів можливо перевірити правомірність процедури та ухваленого рішення (як форми зовнішнього вираження дискреційних повноважень державного органу). Саме у такий спосіб може забезпечуватися належний публічний та судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Позивач зазначав, що йому було відмовлено у наданні проекту доповіді члена ВККС України Сидоровича Р . Разом з тим, у оскаржуваному рішенні була досліджена інформація, стосовно якої йому попередньо не пропонувалося надати пояснення, зокрема, стосовно отримання ним у 2010 році грошових коштів від Петропавлівської районної виборчої комісії, стосовно порушень ним строків розгляду справ, що підтверджується запитами до нього про надання інформації від ВККС України та Громадської ради доброчесності.

Унаслідок його відсутності під час дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання його на відповідність займаній посаді та прийняття оскаржуваного рішення, позивач уважав, що воно не повною мірою відображає інформацію стосовно його професійної, особистої, соціальної компетентності, фаховий рівень та здатність здійснювати правосуддя у суді відповідного рівня, про що зазначено у самому рішенні.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2025 справу № 990/243/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Єресько Л. О., Жука А. В., Мартинюк Н. М., Радишевської О. Р.

Ухвалою Верховного Суду від 02.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ВККС України про визнання протиправним та скасування рішення. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.06.2025 о 13:00.

17.06.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позиція ВККС України полягає у тому, що у Комісії, як спеціально уповноваженого органу щодо проведення кваліфікаційного оцінювання, є обов`язок щодо повідомлення особи, стосовно якої має розглядатися питання, про час та місце проведення такого оцінювання (у тому числі і про дату, час і місце проведення засідання відповідної колегії), а у судді є обов`язок з`явитися для участі у проведенні такого оцінювання.

Так, відповідач зазначав, що рішенням Комісії від 26.12.2024 № 382/зп-24 призначено проведення тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей 59 суддів у межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді та кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення. Зазначеним рішенням затверджено графік складення тестування. Дата проведення тестування ОСОБА_1 - 17.01.2025. Комісією поінформовано суддю ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення першого етапу тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, а також про обов`язкову присутність листом заступника Голови Комісії від 06.01.2025 № 21-85/25-вих, проте участі в такому тестуванні ОСОБА_1 не взяв.

Рішенням Комісії від 07.03.2025 № 47/зп-25 призначено проведення тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей 41 судді в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді та у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення. Зазначеним рішенням затверджено графік складення тестування. Зокрема, визначено дату проведення тестування щодо ОСОБА_1 - 17.03.2025 (резервна дата - 24.03.2025).

Комісією поінформовано суддю ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення першого етапу тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, а також про обов`язкову присутність листом заступника Голови Комісії від 07.03.2025 № 21-1392/25, проте участі в такому тестуванні ОСОБА_1 не взяв.

Громадською радою доброчесності (далі - ГРД) 22.04.2025 затверджено висновок про невідповідність судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики. Питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді виносилось на розгляд Комісії у складі колегії.

Також відповідач зазначав, що у призначені Комісією засідання 26.11.2024, 10.12.2024, 09.01.2025 та 29.04.2025 для дослідження досьє та проведення співбесіди в межах кваліфікаційного оцінювання судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді позивач не з`явився.

Крім того, відповідач наголосив, що відповідно до абзацу п`ятого пункту 20 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII у разі систематичної (тричі) неявки судді на будь-який з етапів оцінювання на відповідність займаній посаді Комісія може розглянути питання щодо відповідності такого судді займаній посаді за його відсутності. Ураховуючи систематичну (тричі) неявку судді на етап кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», Комісія дійшла висновку про наявність підстав для розгляду питання щодо відповідності судді ОСОБА_1 займаній посаді за його відсутності.

Під час засідання 29.04.2025, дослідивши матеріали суддівського досьє, у тому числі письмові пояснення ОСОБА_1 , а також пояснення, які надані ним на питання ГРД, члени Комісії послідовно обговорили показники, зокрема, щодо відповідності судді ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності, а також інші показники, оцінювання яких потребувало уточнення з метою ухвалення остаточного рішення щодо відповідності судді займаній посаді. За результатами дослідження досьє та проведення співбесіди, проаналізувавши висновок про невідповідність судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики та іншу інформацію, Комісія дійшла таких основних висновків.

Суддя ОСОБА_1 не спростував обґрунтованих сумнівів щодо надання неправдивих відомостей під час добору, кваліфікаційного оцінювання або інших процедур, що стосуються професійної діяльності чи кар`єри, для отримання позитивного результату. Комісією констатовано факт надання ОСОБА_1 недостовірних відомостей в Анкеті кандидата на посаду судді в межах конкурсу на зайняття посади судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. Водночас в Анкеті ним було підтверджено достовірність, повноту та точність усіх зазначених у ній даних.

Суддя ОСОБА_1 не спростував обґрунтованих сумнівів щодо недбалого оформлення документів. Статистика ухвалення суддею ОСОБА_1 рішень за період 2013-2023 років свідчить, що фактично кожна третя справа розглядалась ним понад установлені законом строки, а у кожному четвертому випадку повне судове рішення виготовлялось з порушенням установлених процесуальним законодавством строків.

Суддя ОСОБА_1 не спростував обґрунтованих сумнівів щодо ухвалення рішень у період тимчасової непрацездатності. Аналіз Комісії показав, що ці рішення ухвалено у різний час, що указує на наявність повторюваної практики помилок, а отже, - на можливу системність порушень. Це дозволило Комісії дійти висновку, що або суддя ухвалював рішення під час своєї відсутності на роботі, або ж регулярно не вживав заходів для належного оформлення судових рішень.

Відтак, 29.04.2025 за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідності займаній посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , Комісія ухвалила рішення № 57/ко-25, яким: визначила, що суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді набрав 541,5 бала; визнала суддю Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді; внесла до Вищої ради правосуддя подання про звільнення судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 із займаної посади.

При цьому відповідач звертав увагу, що мотиви [факти] та обставини, які мали значення і стали підставою для прийняття Комісією цього рішення, а також правові підстави та мотиви прийняття саме такого рішення докладно, у повному обсязі у ньому наведені Вмотивованість кожного критерію при прийнятті рішення ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні членами Комісії всіх показників кваліфікаційного оцінювання з точки зору достатності та взаємозв`язку і оцінюється за їх внутрішнім переконанням. Зазначений спосіб реалізації владних управлінських функцій відповідає меті кваліфікаційного оцінювання і повноваженням ВККС України.

23.06.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, призначеного на 25.06.2025 о 13 год 00 хв, у зв`язку із його тимчасовою непрацездатністю з 13.06.2025 з подальшим реабілітаційним лікуванням з 25.06.2025 до 08.07.2025.

Проте 25.06.2025 розгляд цієї справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Мартинюк Н. М. у відпустці (наказ від 24.06.2025 № 2474/0/5-25).

Ухвалою Верховного Суду від 04.07.2025 справу № 990/243/25 призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи на 17.09.2025 о 13 год 00 хв.

12.09.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про зміну підстав позову.

15.09.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 17.09.2025 о 13 год 00 хв, за його участю в режимі відеоконференції у приміщенні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 15.09.2025 № 1109 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 990/243/25 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н.М., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Єресько Л. О., Желєзного І. В., Жука А. В., Радишевську О. Р. для розгляду судової справи № 990/243/25.

17.09.2025 розгляд цієї справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Радишевської О. Р. у відпустці з 15.09.2025 до 19.09.2025 (наказ від 11.09.2025 № 3092/0/6-25).

Крім того, суддя Радишевська О. Р. перебувала у відрядженнях з 20.09.2025 до 28.09.2025 (наказ від 12.09.2025 № 3108/0/6-25), з 29.09.2025 до 04.10.2025 (наказ від 12.09.2025 № 3110/0/7-25).

Ухвалою Верховного Суду від 08.10.2025 справу № 990/243/25 призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи на 12.11.2025 о 13 год 00 хв.

06.11.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 12.11.2025 о 13 год 00 хв, за його участю в режимі відеоконференції у приміщенні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Верховного Суду від 07.11.2025 задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні у справі № 990/243/25 в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду задовольнити. Забезпечено участь ОСОБА_1 у судовому засіданні, призначеному на 12.11.2025 о 13 год 00 хв, в режимі відеоконференції. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції доручено Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області.

11.11.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від ВККС України надійшло клопотання про закриття провадження у справі № 990/243/25 з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).

На обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що, виходячи із положень статей 88, 101 Закону № 1402-VIII, рішення ВККС України щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією. Отже, рішення Комісії від 29.04.2025 № 57/ко-25, яким, серед іншого, внесено подання до Вищої ради правосуддя про звільнення судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 із займаної посади не є остаточним у кар`єрі судді і за своєю правовою природою має рекомендаційний та проміжний характер.

Крім того, відповідач, посилаючись висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21.11.2018 у справі № 9901/623/18, зазначив, що відповідно до наказу в. о. голови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Курочкіної О. М. від 10.07.2025 № 46-к (зі змінами, внесеними наказом від 14.07.2025 № 48-к) 10.07.2025 припинено трудові відносини ОСОБА_1 з Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області унаслідок припинення повноважень судді, у зв`язку з досягненням ним шістдесяти п`яти років. Ураховуючи зокрема, зазначені обставини Вища рада правосуддя рішенням від 30.10.2025 № 2277/0/15-25 залишила без розгляду подання з рекомендацією Комісії від 29.04.2025 № 57/ко-25 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України. Оскільки Вища рада правосуддя залишила подання Комісії без розгляду, рішення Комісії про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді не породжує правових наслідків для особи, не змінює її правового статусу і, відповідно, не порушує жодних прав чи охоронюваних законом інтересів.

12.11.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на клопотання Комісії про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що рішення ВККС України від 29.04.2025 порушило його конституційне право на звільнення у відставку, передбачене пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України, і це порушення продовжується. Ухвалою Вищої ради правосуддя від 30.10.2025 подання з рекомендацією ВККС України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України залишено без розгляду. Вища рада правосуддя не розглядала по суті це подання, отже, не надавала жодної оцінки обставинам і висновкам, викладеним у рішенні ВККС України від 29.04.2025 № 57/ко-25, та його запереченням проти нього. Отже, оскаржене ним у цій справі рішення ВККС України від 29.04.2025 № 57/ко-25 продовжує існувати, а тому, на думку позивача, викладені у ньому висновки можуть бути використані надалі як Вищою радою правосуддя, так і іншими юридичними та фізичними особами на шкоду його правам та інтересам.

У судовому засіданні 12.11.2025 представниця відповідача підтримала заявлене клопотання про закриття провадження у справі № 990/243/25, просила його задовольнити.

Позивач у судовому засіданні заперечив проти задоволення указаного клопотання, уважав, що підстави для закриття провадження у цій справі відсутні.

Вирішуючи заявлене клопотання відповідача, Суд виходить із такого.

Судом установлено, що рішенням Дніпропетровської обласної ради від 12.11.1992 № 197-12/ХХІ ОСОБА_1 призначено на посаду судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Постановою Верховної Ради України від 05.06.2003 № 957-ІУ ОСОБА_1 обрано безстроково на посаду судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Рішенням Комісії від 07.06.2018 № 133/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 26.11.2018 № 282/зп-18 затверджено та оприлюднено декодовані результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді «Іспит». За результатами складення анонімного письмового тестування ОСОБА_1 отримав 85,5 бала, за виконання практичного завдання - 81,5 бала. На етапі «Іспит» суддя загалом набрав 167 балів. ОСОБА_1 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» (далі - Закон № 193-IX), який набрав чинності 07.11.2019, повноваження членів Комісії припинено.

Кваліфікаційне оцінювання судді ОСОБА_1 не завершено.

01.06.2023 сформовано повноважний склад Комісії. Доповідачем у справі визначено члена Комісії Сидоровича Р. М . На підставі викладеного вище процедуру кваліфікаційного оцінювання стосовно судді ОСОБА_1 продовжено з етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

Рішенням Комісії від 26.12.2024 № 382/зп-24 призначено проведення тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей 59 суддів у межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді та кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення. Зазначеним рішенням затверджено графік складення тестування. Дата проведення тестування ОСОБА_1 - 17.01.2025.

Комісією поінформовано суддю ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення першого етапу тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, а також про обов`язкову присутність листом заступника Голови Комісії від 06.01.2025 № 21-85/25-вих.

В.о. голови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області (лист від 15.01.2025 № 416/52-Вих) поінформовано Комісію про неможливість вручення судді ОСОБА_1 листа Комісії у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та його тимчасовою непрацездатністю. У відповідь на запит доповідача щодо заходів, вжитих для інформування судді про лист Комісії від 06.01.2025 № 21-85/25-вих або його зміст, в.о. голови суду Курочкіна О. М. зазначила, що вказаний лист отримано помічником судді ОСОБА_1 , а сам суддя був поінформований про його надходження телефоном.

Рішенням Комісії від 07.03.2025 № 47/зп-25 призначено проведення тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей 41 судді в межах кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді та у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення. Зазначеним рішенням затверджено графік складення тестування. Зокрема, визначено датою проведення тестування щодо ОСОБА_1 - 17.03.2025 (резервна дата - 24.03.2025).

Комісією поінформовано суддю ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення першого етапу тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, а також про обов`язкову присутність листом заступника Голови Комісії від 07.03.2025 № 21-1392/25.

Секретаріатом Комісії 24.03.2025 зареєстровано заяву судді ОСОБА_1 про відкладення тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді. До заяви додано витяг з Електронного реєстру листків непрацездатності, відповідно до якого щодо судді ОСОБА_1 відкрито електронні листки непрацездатності в періоди з 17 до 21 березня 2025 року та з 22 до 25 березня 2025 року.

Водночас Комісія узяла до уваги, що ОСОБА_1 проходив тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей під час кваліфікаційного оцінювання в межах оголошених Комісією 02.08.2018 конкурсів на зайняття 39 вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду та Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, за результатами чого складено відповідний висновок.

Також Комісія урахувала пункт 6.1. глави 4 розділу II Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Комісії від 03.11.2016 № 143/зп-16 (у редакції рішення Комісії від 13.02.2018 № 20/зп-18 зі змінами) (далі - Положення), згідно з яким результати тестувань особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей судді є дійсними протягом одного року з дня ухвалення рішення Комісією за результатами відповідного кваліфікаційного оцінювання і враховуються в разі проведення кваліфікаційного оцінювання протягом цього періоду. Проте у зв`язку із систематичною неявкою судді ОСОБА_1 , що унеможливлює проведення тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей і виставлення відповідних балів, Комісія узяла до уваги наведений вище висновок, виходячи з припущення, що результати такого тестування, у разі його проходження, не могли б бути нижчими за результати, отримані суддею під час аналогічного тестування у 2018 році.

Питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді виносилось на розгляд Комісії у складі колегії на 26.11.2024.

Секретаріат Комісії 26.11.2024 зареєстрував заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду питання у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді. До заяви додано витяг з Електронного реєстру листків непрацездатності, відповідно до якого щодо судді ОСОБА_1 був відкритий електронний листок непрацездатності на період з 22 до 29 листопада 2024 року.

Під час розгляду відповідного питання Комісією в складі колегії 26.11.2024 у зв`язку з неявкою судді ОСОБА_1 ухвалено рішення про відкладення розгляду питання на 10.12.2024.

Питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді виносилось на розгляд Комісії у складі колегії на 10.12.2024.

Секретаріатом Комісії 09.12.2024 зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду питання у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю. Секретаріатом Комісії 25.12.2024 зареєстровано заяву судді ОСОБА_1 про надання витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності. До заяви додано витяг з Електронного реєстру листків непрацездатності, відповідно до якого щодо судді ОСОБА_1 відкрито електронний листок непрацездатності в період з 30 листопада до 13 грудня 2024 року.

Під час розгляду відповідного питання Комісією в складі колегії 10.12.2024 у зв`язку з неявкою судді ОСОБА_1 ухвалено рішення про відкладення розгляду питання на 09.01.2025.

Питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді виносилось на розгляд Комісії у складі колегії на 09.01.2025.

Секретаріатом Комісії 09.01.2025 зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду питання у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю. До заяви додано витяг з Електронного реєстру листків непрацездатності, відповідно до якого щодо судді ОСОБА_1 відкрито електронний листок непрацездатності у період з 08 до 14 січня 2025 року.

Під час розгляду відповідного питання Комісією в складі колегії 09.01.2025 у зв`язку з неявкою судді ОСОБА_1 ухвалено рішення про відкладення розгляду питання.

22.04.2025 ГРД затверджено висновок про невідповідність судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики (далі - Висновок).

Питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді виносилось на розгляд Комісії у складі колегії на 29.04.2025.

Секретаріатом Комісії 29.04.2025 зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду питання у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю. До заяви додано витяг з Електронного реєстру листків непрацездатності, відповідно до якого щодо судді ОСОБА_1 відкрито електронний листок непрацездатності у період з 28 квітня до 02 травня 2025 року.

Комісією у складі колегії ухвалено рішення про розгляд питання про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді за його відсутності.

Для належної підготовки ОСОБА_1 до етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» доповідачем 21.04.2025 надіслано судді лист № 31кп-2901/18 з переліком обставин та даних, що стали предметом дослідження під час співбесіди. Також суддю повідомлено про можливість розгляду Комісією відповідного питання за його відсутності.

Секретаріатом Комісії 29.04.2025 зареєстровано лист судді ОСОБА_1 з поясненнями та додатками щодо листа доповідача.

Окрім цього, Комісією в складі колегії досліджено пояснення, надані суддею ОСОБА_1 на питання ГРД.

Також Комісією в складі колегії досліджено усні та письмові пояснення, надані суддею ОСОБА_1 в межах конкурсних процедур на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, оголошеного рішенням Комісії від 07.11.2016 № 145/зп-16, та на посаду судді Вищого антикорупційного суду, оголошеного рішенням Комісії від 02.08.2018 № 186/зп-18.

Під час засідання 29.04.2025, дослідивши матеріали суддівського досьє, у тому числі письмові пояснення ОСОБА_1 , а також пояснення, які надані позивачем на питання ГРД, проаналізувавши висновок про невідповідність судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики та іншу інформацію, Комісія дійшла таких основних висновків.

Суддя ОСОБА_1 не спростував обґрунтованих сумнівів щодо надання неправдивих відомостей під час добору, кваліфікаційного оцінювання або інших процедур, що стосуються професійної діяльності чи кар`єри, для отримання позитивного результату. Комісією констатовано факт надання ОСОБА_1 недостовірних відомостей в Анкеті кандидата на посаду судді в межах конкурсу на зайняття посади судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. Водночас в Анкеті ним було підтверджено достовірність, повноту та точність усіх зазначених у ній даних.

Суддя ОСОБА_1 не спростував обґрунтованих сумнівів щодо недбалого оформлення документів. Статистика ухвалення суддею ОСОБА_1 рішень за період 2013- 2023 років свідчить, що фактично кожна четверта справа розглядається понад встановлені законом строки, а у кожному третьому випадку повне судове рішення виготовляється з порушенням встановлених процесуальним законодавством строків.

Суддя ОСОБА_1 не спростував обґрунтованих сумнівів щодо ухвалення рішень в період тимчасової непрацездатності. Комісією установлено, що ці рішення ухвалювалися у різний час, що указує на наявність повторюваної практики помилок, а отже, - на можливу системність порушень. Це дозволило Комісії дійти висновку, що або суддя ухвалював рішення під час своєї відсутності на роботі, або ж регулярно не вживав заходів для належного оформлення судових рішень.

Відтак, рішенням від 29.04.2025 № 57/ко-25 ВККС України одноголосно вирішила:

- визначити, що суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді набрав 541,5 бала;

- визнати суддю Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді;

- внести до Вищої ради правосуддя подання про звільнення судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 із займаної посади.

Уважаючи таке рішення Комісії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом про його скасування.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно із частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За приписами статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист одним із способів, передбачених цією статтею, або в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Верховному Суду як суду першої інстанції згідно з частиною четвертою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України підсудні справи, зокрема, щодо оскарження, серед іншого, актів, дій чи бездіяльності ВККС України.

Особливості розгляду цієї категорії спорів визначено у статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VIII) відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (у редакції Закону України від 09.12.2023 № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-IX)) передбачено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС України в порядку, визначеному цим Законом, за правилами, які діяли до дня набрання чинності Законом № 3511-IX, та з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

За результатами такого оцінювання колегія ВККС України, а у випадках, передбачених цим Законом, - пленарний склад Комісії, ухвалює рішення про відповідність або невідповідність судді займаній посаді. Таке рішення ухвалюється за правилами, передбаченими цим Законом для ухвалення рішення про підтвердження або про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії або пленарного складу ВККС України. Відмовою від проходження оцінювання судді на відповідність займаній посаді вважається систематична (тричі) неявка судді на будь-який з етапів такого оцінювання за відсутності для цього поважних причин або за відсутності інформації про причини неявки.

Факт відмови судді від проходження оцінювання на відповідність займаній посаді встановлюється рішенням Комісії у пленарному складі. Під час ухвалення такого рішення у засіданні Комісії може брати участь представник ГРД.

У разі систематичної (тричі) неявки судді на будь-який з етапів оцінювання на відповідність займаній посаді Комісія може розглянути питання щодо відповідності такого судді займаній посаді за його відсутності.

Відповідно до статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. Підставами для призначення кваліфікаційного оцінювання є: заява судді (кандидата на посаду судді) про проведення кваліфікаційного оцінювання, у тому числі для участі у конкурсі; рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Як установлено у частинах другій та четвертій статті 84 Закону № 1402-VIII, за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює одне з рішень, визначених цим Законом. Кваліфікаційне оцінювання проводиться прозоро та публічно, у присутності судді (кандидата на посаду судді), який оцінюється, та будь-яких заінтересованих осіб. У розгляді питання про кваліфікаційне оцінювання судді можуть бути присутніми представники органу суддівського самоврядування.

За приписами частин першої та другої статті 88 Закону № 1402-VIII ВККС України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення ВККС України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Згідно із частинами сьомою та восьмою статті 101 Закону № 1402-VIII рішення ВККС України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом. Рішення ВККС України щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Отже, якщо проаналізувати зміст частини восьмої статті 101 указаного Закону, то у ній йдеться про те, що рішення ВККС України, яке містить рекомендацію з пропозицією здійснити певні дії та ухвалити певне рішення, може бути оскаржене до суду, але за обов`язкових умов - після ухвалення рішення за відповідною рекомендацією та разом із таким рішенням.

Установлення законом таких умов не обмежує право кожного, хто його має, на оскарження рішень ВККС України до адміністративного суду, проте запроваджує, оптимізує чи робить раціональною можливість звернення до суду за захистом своїх прав, коли рішення Комісії з рекомендацією буде актуалізоване через рішення органу, який за законом уповноважений розглядати рішення з рекомендацією й ухвалювати за ним відповідне рішення.

За змістом статей 1, 3 Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» ухвалення рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції Вищої ради правосуддя, зокрема й щодо звільнення судді на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України за поданням ВККС України.

Отже, вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції Вищої ради правосуддя після розгляду на її засіданні подання ВККС України про звільнення судді. За результатами такого розгляду Вища рада правосуддя приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене у судовому порядку.

Водночас рішення ВККС України про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є на цьому етапі кваліфікаційного оцінювання підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС України про звільнення судді Вища рада правосуддя може і не погодитися з висновком Комісії.

Оскільки процедура кваліфікаційного оцінювання, підбиття її підсумків (у ВККС України) і застосування наслідків (рішенням Вищої ради правосуддя) є стадіями єдиного провадження, рішення Комісії про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього «кваліфікаційного» провадження.

Звільнення судді з посади є конституційною функцією Вищої ради правосуддя. У межах «кваліфікаційного» провадження Вища рада правосуддя перевіряє вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС України. У разі виявлення обставин, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, Вища рада правосуддя має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб Вища рада правосуддя забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України.

Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про відмову в задоволенні подання про звільнення судді з посади. У цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС України про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення.

Отже, визначальними та остаточними висновками у межах кваліфікаційного оцінювання щодо підтвердження або непідтвердження суддею здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді є саме висновки Вищої ради правосуддя, які можуть спричиняти настання певних правових наслідків для судді, а не рішення ВККС України, яке власне має рекомендаційний характер для Вищої ради правосуддя.

Зважаючи на наведене правове регулювання, а також статус і повноваження Вищої ради правосуддя та ВККС України у процедурі кваліфікаційного оцінювання судді, передбачене статтею 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС України щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у Вищій раді правосуддя, та разом із ухваленим Вищою радою правосуддя рішенням.

З огляду на послідовність (стадійність) ухвалення остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватися після остаточного рішення, яке уповноважена ухвалювати Вища рада правосуддя.

Така правова позиція відповідає усталеній та послідовній практиці Великої Палати Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постановах від 20.05.2020 у справі № 9901/672/18, від 08.09.2021 у справі № 9901/396/19, від 07.03.2024 у справі № 9901/541/18, від 07.11.2024 у справах № 990/13/24, № 990/69/24, № 990/115/24 та багато інших.

Верховний Суд акцентує увагу на тій обставині, що Вища рада правосуддя 30.10.2025 розглянула матеріали про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області та, посилаючись на статті 126, 131 Конституції України, статті 52, 125 Закону № 1402-VIII, пункт 18.8. Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 52/0/15-17 (зі змінами) (далі - Регламент), дійшла висновку про залишення без розгляду подання з рекомендацією ВККС України від 29.04.2025 № 57/ко-25 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Відповідно до пункту 18.8. Регламенту, якщо суддя звільнений з посади або його повноваження припинені на момент розгляду Радою питання про його звільнення з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126, підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, питання про звільнення такого судді залишається без розгляду, про що постановляється ухвала. Ухвала викладається в письмовій формі, підписується головуючим на засіданні одноособово.

Таким чином, оскаржуване рішення ВККС України від 29.04.2025 № 57/ко-25, яким суддю Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді, не може бути окремим (самостійним) предметом судового розгляду, оскільки за своєю правовою природою висновок відповідача за результатами кваліфікаційного оцінювання не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер, зафіксовані у ньому обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішення суб`єкта владних повноважень, в основу якого покладений цей висновок.

З огляду на наведене, правова природа оскаржуваного рішення унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання його протиправним та його скасування, у зв`язку із чим такі позовні вимоги не можуть розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Отже, ураховуючи те, що Вища рада правосуддя ухвалою від 30.10.2025 № 2277/0/15-25 залишила без розгляду подання з рекомендацією ВККС України від 29.04.2025 № 57/ко-25 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, оскаржуване рішення ВККС України про невідповідність судді ОСОБА_1 займаній посаді не породжує правових наслідків для особи, не змінює її правового статусу і, відповідно, не порушує жодних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Доводи про те, що оскаржуване рішення породило певні негативні наслідки для позивача, Суд не уважає такими, щоб давали основу для висновку про можливість оскарження позивачем рішення ВККС України, яке, як уже зазначалося, без ревізії Вищої ради правосуддя не спричиняє ніяких наслідків, адже позивач 10.07.2025, згідно з наказом в. о. голови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Курочкіної О. М. від 10.07.2025 № 46-к (зі змінами, внесеними наказом від 14.07.2025 № 48-к), припинив трудові відносини з Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області унаслідок припинення повноважень судді, у зв`язку з досягненням ним шістдесяти п`яти років, та, у зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя ухвали від 30.10.2025 № 2277/0/15-25, не завершив процедуру кваліфікаційного оцінювання.

Крім того, суд виходить з того, що цьому випадку сформульовані в оскаржуваному рішенні ВККС України висновки щодо відповідності особи спеціальним вимогам, встановленим до неї, не породжують самостійних правових наслідків та не підлягають використанню в інших правовідносинах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, як і на момент постановлення цієї ухвали, відсутнє рішення Вищої ради правосуддя за відповідною рекомендацією ВККС України, разом із яким могло бути оскаржене рішення Комісії від 29.04.2025 № 57/ко-25, оскаржуване рішення Комісії є тим рішенням, яке на стадії підбиття підсумків кваліфікаційного оцінювання ВККС України не може бути окремим (самостійним) предметом судового розгляду.

Беручи до уваги наведене, Суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання Комісії та закриття провадження у справі № 990/243/25 за позовом ОСОБА_1 до ВККС України про визнання протиправним та скасування рішення на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилом частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Проте у цьому випадку такої потреби немає, адже мотивами для закриття провадження у справі стали не порушення правил предметної підсудності, а передчасне звернення суб`єкта адміністративного права до адміністративного суду, якому за процесуальним законом підсудний цей спір.

Відповідно до частини шостої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI ) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Ураховуючи результат розгляду справи та те, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 22, 139, 241-246, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі № 990/243/25.

Закрити провадження у справі № 990/243/25 (номер провадження П/990/243/25) за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.11.2025.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Л.О. Єресько

І.В. Желєзний

А.В. Жук

О.Р. Радишевська ,

Судді Верховного Суду