Справа № 300/4407/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2025 р. справа № 300/4407/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , щодо не виплати в повному обсязі премії, яка входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 за січень 2025 року, який відповідно до облікових даних особового складу, які відображають службове становище військовослужбовця уважається таким, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити премію за січень 2025 року, що входить до складу грошового забезпечення ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в повному обсязі за період з 01.01.2025 по 31.01.2025 у розмірі 17 864,00 грн;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_2 та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100 000 грн., в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на період дії воєнного стану за січень 2025 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити недоотриману додаткову винагороду ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в повному обсязі, з урахуванням виплачених сум, в розмірі 71 404,00 грн за період з 01.01.2025 по 31.01.2025;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік, у розмірі 25 298 грн. 74 коп;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 в розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік, у розмірі 25 298 грн. 74 коп.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що позивачка, як вдова загиблого військовослужбовця звернулася до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення та із заявою про отримання компенсаційних виплат за невикористані дні відпустки. Проте, відповідач листом від 26.05.2025 повідомив, що кошти будуть виплачені в термін фінансування, встановлений порядком. Позивачка зазначає, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер) передаються членам сім`ї померлого, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі). Звернено увагу, що нарахування та виплата військовослужбовцю грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування цих військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати грошове забезпечення, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Ухвалою суду від 27.10.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчену копію розрахунку нарахованого ОСОБА_2 грошового забезпечення із зазначенням всіх видів його грошового забезпечення (у тому числі, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, премії та допомоги при звільненні), додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за спірний період, а також всі наявні докази щодо суті спору.

28.10.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог (пункт 6 прохальної частини позовної заяви) щодо зобов`язання відповідача виплатити додаткову винагороду ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в повному обсязі, в розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень) за період з 01.01.2025 року по 31.01.2025 року.

Разом з тим, 05.11.2025 представником позивача подано клопотання про залишення без розгляду представленого 28.10.2025 клопотання про закриття справи в частині позовних вимог (пункт 6 прохальної частини позовної заяви) щодо зобов`язання відповідача виплатити додаткову винагороду ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 в повному обсязі, в розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень) за період з 01.01.2025 року по 31.01.2025 року.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що клопотання представника позивача про закриття провадження в частині позовних вимог не підлягає розгляду.

04.11.2025 на адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому представник заперечив щодо задоволення позовних вимог. У відзиві представник зазначає відповідачем здійснено виплату додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн. за січень 2025 року в сумі 28 596 грн. 78 коп, матеріальну допомогу для оздоровлення за 2025 рік в сумі 25 298 грн. 74 коп, компенсацію за невикористані дні основних відпусток за період 2023-2025 роки в сумі 47 224 грн. 32 коп. Крім того померлому ОСОБА_2 виплачено його грошове забезпечення за січень 2025 року безпосередньо на його картковий рахунок, оскільки грошове забезпечення військовослужбовцям ДПСУ виплачується в термін до 15 числа за відповідний календарний місяць в повному обсязі. Водночас виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік буде проведено до кінця року. Виплата не проводилась в зв`язку з відсутнім фінансуванням. Звернено увагу, що згідно глави 6 розділу IV Інструкції 558 не визначено строки проведення відповідних виплат проте за загальними правилами відповідні виплати за наявності фінансування проводяться не пізніше завершення фінансового року.

Також зауважує, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла). На даний час не завершено розслідування нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем і відсутні відомості щодо зв`язку його смерті із захистом Батьківщини, а також він помер внаслідок захворювання ( гостра серцево-судинна недостатність, гостра ішемічна хвороба серця), а отже у відповідача відсутні підстави для нарахування додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. ОСОБА_2 здійснював бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно яких мав право на отримання щомісяця додаткової винагорода у розмірі 30000 гривень розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань в межах охопленого позовними вимогами часу у наступні періоди 01.01.2025 - 30.01.2025 (30 днів). Разом з тим, ОСОБА_2 у вказаний період не брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, яка надає право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень.

Представник позивачки скористався правом подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 06.11.2025. Представник зазначає, що село Шевченкове Шосткинського району Сумської області, яке входить до складу Свеської селищної територіальної громади, є таким, що відповідно до Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України в період з 01.01.2025 по 31.01.2025 було районом ведення воєнних (бойових) дій. Відповідно відповідач при видачі наказів про виплату додаткової винагороди допустив помилку, позаяк при визначенні категорії осіб, які перебувають у районах ведення воєнних (бойових) дій, не врахував вимоги Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України, не правильно визначив адміністративно-територіальний поділ території Сумської області, зокрема населених пунктів Свеської селищної територіальної громади, що призвело до невиплати позивачу повного належного обсягу додаткової винагороди, яка повинна була розраховуватись виходячи із розміру 100 000 грн. Таке невірне твердження того, що ОСОБА_2 не перебував у районі ведення воєнних (бойових) дій, що як наслідок після смерті ОСОБА_2 призвело до порушення прав на належне матеріальне забезпечення позивача після смерті її чоловіка. Окрім того стверджує, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання прогресованого (спровокованого) безпосередньо під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу с. Шевченкове Шосткинського району Сумської області, під час дії воєнного стану.

Представник також зауважує, що відповідач позбавив ОСОБА_2 премії, що може бути можливим за наявності скоєних дисциплінарних правопорушень, яка складала щомісяця 17894 грн. При цьому, виходячи зі змісту пункту 5 розділу 14 глави ІІІ, премія військовослужбовцям ДПСУ виплачується в наступному місяці за попередній, однак відповідач не нарахував премію в лютому 2025 року за січень 2025 року, в якому ОСОБА_2 виконував військові обов`язки весь місяць до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Військовою частиною НОМЕР_1 подано заперечення на відповідь на відзив. Представник стверджує, що згідно абзацу 7 п.6 глави 14 розділу III Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 начальник (командир) органу Держприкордонслужби позбавляє військовослужбовців премії повністю у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла до органу Держприкордонслужби). Згідно рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 31.10.2025 по справі №749/1442/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст.172 20 КУпАП, яке входить до глави 13-Б КУпАП - військові адміністративні правопорушення. Дане рішення суду надійшло до відповідача 20.11.2024, яке зареєстроване за № 14711-24-Вх., тобто після здійснення виплати грошового забезпечення за листопад. В подальшому згідно наказу начальника НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону від 18.12.2024 №1720-ОС «Про позбавлення премії військовослужбовців» наказано: 1. Позбавити премії у розмірі 100% від нарахованої суми за листопад 2024 року: інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги першої групи протитанкових ракетних комплексів третього протитанкового відділення прикордонної протитанкової застави другої прикордонної комендатури швидкого реагування старшого солдата ОСОБА_2 . Згідно глави 14 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 відрахування премії військовослужбовців визначених в пункті 1 данного наказу головному бухгалтеру - начальнику фінансово - економічного відділу провести у січні 2025 року.

Звернено увагу, що обрахунок ОСОБА_2 додаткової винагороди за січень 2025 проводився наступним чином: на підставі рапорту коменданта другої прикордонної комендатури швидкого реагування від 06.02.2025 №22.2/11474/25-Вн та наказу начальника НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону від 08.02.2025 №156-ОС з додатком, останній приймав участь в заходах, які дають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 в період часу з 01.02.2025 по 30.01.2025 (30 днів), таким чином розмір додаткової винагороди обраховувся наступним чином (30000 грн. - 1,5% (військовий збір)) : 31 день (кількість днів в січні 2025 року) х 30 дн. = 28 596,78 грн.

Також представник відповідача наголошує, що виходячи з характеру виконуваних завдань, а не від територіального їх виконання, з поданих документів чітко було визначено, що у ОСОБА_2 були підстави для отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. У відповідних актах чітко визначено право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн., військовослужбовцям, які загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла). Поряд з цим згідно наданих стороною відповідача матеріалів ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання , а не поранення (контузії, травми або каліцтва).

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Відповідно до повідомлення про смерть від 04.02.2025 №1/110 старший солдат ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 24.01.2023, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок гострої серцево-судинної недостатності в районі н.п. Шевченкове Шосткінського району Сумської області (а.с.11).

На звернення позивачки від 23.05.2025, НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України листом від 26.05.2025 повідомив, що належні виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток у зв`язку із смертю ОСОБА_2 будуть виплачені в найкоротші терміни з урахуванням термінів фінансування встановленим порядком на додані до заяви банківські реквізити (а.с.7).

Також листом від 26.05.202515 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України листом від 26.05.2025 повідомив, що грошове забезпечення у зв`язку із смертю ОСОБА_2 будуть виплачені в найкоротші терміни з урахуванням термінів фінансування встановленим порядком на додані до заяви банківські реквізити (а.с.15).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.91 (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно ст. 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб" № 3379-IX від 06.09.2023 статтю 10-1 Закону № 2011-XII було доповнено пунктом (частиною) 22, та зазначено, що "у разі загибелі (смерті) військовослужбовців грошова компенсація за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки", виплачується членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначеним в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 цього Закону, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини".

Відповідно до п. 1 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Згідно з п. 2 розділу ХХХ Порядку №260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Пунктом 6 глави 5 розділу V наказу МВС України №558 від 25.06.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» передбачено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, в якому військовослужбовець помер) виплачуються сім`ї померлого, а в разі її відсутності - його батькам та утриманцям.

Пунктом 6 глави 6 розділу V Інструкції №558 унормовано, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їхнього віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від отримання грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Заява про відмову від отримання грошового забезпечення має бути нотаріально засвідчена в установленому законодавством порядку.

Отже, відповідно до наведених вище норм права, належне, але не отримане військовослужбовцем до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення виплачується рівними частками:

1) дружині, а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку);

2) особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців або батькам військовослужбовців, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу ІV Інструкції №558 Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 глави 6 Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань розділу IV Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення Інструкції №558 матеріальна допомога надається військовослужбовцю на підставі рапорту, який подається за командою. Питання щодо виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям розглядаються комісією, склад якої затверджується наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансово-економічного підрозділу для виплати матеріальної допомоги. Матеріальна допомога військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби або органом, у якому військовослужбовець перебуває на фінансовому забезпеченні.

Розмір матеріальної допомоги визначається на день затвердження протоколу (пункт 3 глави 6 Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань розділу IV Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення) Інструкції № 558.

Пунктом 9 глави 6 розділу ІV Інструкції №558 визначено, що у разі смерті військовослужбовця сума матеріальної допомоги (якщо матеріальна допомога не надавалась військовослужбовцю в рік його смерті) виплачується сім`ї померлого, а у разі її відсутності - його батькам та утриманцям на підставі їх звернення та наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Згідно з довідкою від 03.11.2025 №1369, судом встановлено, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_2 не проводилася в зв`язку із відсутнім фінансуванням, проте така буде проведена до кінця року (а.с.60).

З урахуванням наведеного суд висновує, що позивачка має право на одержання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, що і не заперечується відповідачем.

Слід зазначати, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99 та від 23.03.2002 року №5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

З огляду на викладене, відсутність коштів для виплати матеріальної допомоги не позбавляють відповідача обов`язку провести нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині належить задовольнити у спосіб визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік та зобов`язання відповідача виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік.

В цій частині позовна вимога підлягає до задоволення частково з огляду на те, що суд не визначає загальну суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що підлягає виплаті (як просить позивачка), адже таку має обчислити відповідач.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_2 та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на період дії воєнного стану за січень 2025 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити недоотриману додаткову винагороду ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в повному обсязі, з урахуванням виплачених сум, в розмірі 71 404,00 грн за період з 01.01.2025 по 31.01.2025, суд зазначає про таке.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінетом Міністрів України було видано постанову від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова), який установив, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пункт 1-2 Постанови вказує, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до вищезазначеної Постанови, до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-І. у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово- лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Крім того, наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, яким передбачено, що:

« 2. На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:

100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах). Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

3. Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

4. Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

5. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

6. Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.

Особливості підтвердження участі військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 та підпорядкованих їй військових частин у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління визначаються командиром військової частини НОМЕР_4 .

7. Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.

Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління.

8. Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

9. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

10. У період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

11. Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року N 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за N 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

12. Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

13. У період дії воєнного стану в разі смерті військовослужбовця (крім випадків, передбачених пунктами 10 та 14 цього Порядку) додаткова винагорода, встановлена військовослужбовцю на день смерті, виплачується у повному розмірі за весь місяць, в якому військовослужбовець помер.

14. До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника); усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади, - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника); відмовились виконувати бойові накази (розпорядження), - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника); вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника); вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини; добровільно здалися в полон, - з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника); навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом), - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;

Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених в абзацах другому - шостому цього пункту, які протягом поточного місяця: захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні; загинули (померли) внаслідок отриманих поранень, травм або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

15. Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.

16. Порядок та умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 та підпорядкованих їй військових частин визначається командиром цієї частини з урахуванням цього наказу.».

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.

Також вказані норми, які стосуються виплати спірної додаткової винагороди, оперують поняттям «поранення (контузія, травма, каліцтво)».

Під час судового розгляду встановлено і не заперечується сторонами та обставина, що позивачкою не надано доказів, що ОСОБА_2 загинув внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №15 від 03.02.2025 причиною смерті ОСОБА_2 зазначено гостра серцево-судинна недостатність, гостра ішемічна хвороба серця (а.с.61).

Варто зауважити також, що доказів виконання безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій, з якими чинне законодавство передбачало виплату доплати у підвищеному розмірі до 100 тис. грн, щодо ОСОБА_2 не встановлено.

Відповідно до п.10 Наказу №392/0/81-22-АГ АДПСУ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу на підрозділ (посадову особу), який веде облік особового складу.

Згідно з п.6. Наказу №628/0/81-22-АГ підготовка проєктів наказів про виплату додаткової винагороди в органі Держприкордонслужби здійснюється до 08 числа кожного місяця підрозділом, визначеним начальником (командиром) органу Держприкордонслужби.

Належних і достовірних доказів неналежного виконання посадовою особою органу військового командування, в якому безпосередньо перебував ОСОБА_2 у спірному періоді, і відповідача, службових обов`язків щодо обліку несення служби ОСОБА_2 у заявлених спірний періоду суду не надано. Отже, не доведено протиправної бездіяльності відповідача.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу від 08.02.2025 №156-ОС за виконання бойових (спеціальних) завдань у складі: ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », УВ «Курськ», ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » наказано виплатити додаткову винагороду із розрахунку 30000 грн на місяць пропорційно часу виконання бойових завдань (спеціальних) завдань згідно додатку 1, зокрема ОСОБА_2 за період з 01.01.2025 по 30.01.2025 (а.с.55-56). Вказана винагорода виплачена дружині ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 03.11.2025 №1369 (а.с. 60).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки під час розгляду справи не встановлено правових та фактичних підстав для нарахування та виплати недоотриманої ОСОБА_2 додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у розмірі 100000 грн, тому позовні вимоги у зазначеній частини задоволенню не підлягають.

Щодо наявності підстав для виплати премії за січень 2025 року, яка входить до складу грошового забезпечення ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Відповідно до довідки про нараховано та виплачене грошове забезпечення за період з січня 2024 року по лютий 2025 року від 03.06.2025 №678 ОСОБА_2 за січень 2025 року нараховано: посадовий оклад у сумі 3080 грн, оклад за військовим званням -600 грн, надбавку за вислугу років - 920грн, надбавку за особливості проходження служби - 3220 грн, додаткову винагороду - 30000 грн,в графі премія від окладу вказано «- 17864 грн», перерахована на картковий рахунок сума становить 19656,66 грн (а.с. 57).

Главою 14 розділу ІІІ Інструкції №558 визначено порядок преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Зокрема, начальники (командири) органів Держприкордонслужби мають право преміювати військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів з числа осіб, які не проходили до зарахування на навчання військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Розміри премії для відповідних категорій військовослужбовців органів Держприкордонслужби щороку встановлюються Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі.

Виплата премій здійснюється щомісяця за місцем штатної служби військовослужбовця або органом, у якому він перебуває на фінансовому забезпеченні, одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Розмір премії у відсотках посадового окладу установлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) - наказами вищих начальників.

Військовослужбовці преміюються за всі періоди служби, за які їм виплачується грошове забезпечення, у тому числі під час перебування на лікуванні, у відпустці (крім відпусток, під час перебування в яких грошове забезпечення не виплачується згідно із законодавством), у відрядженні, у розпорядженні чи на навчанні.

Начальники (командири) органів Держприкордонслужби в межах економії фонду грошового забезпечення можуть преміювати військовослужбовців, які перебувають у їх розпорядженні.

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби може позбавляти військовослужбовців премії частково (від установленого Адміністрацією Держприкордонслужби розміру) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана» або «сувора догана».

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до органу Держприкордонслужби надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим начальником (командиром).

Згідно з пунктом 6 глави 14 розділу ІІІ Інструкції №558 начальник (командир) органу Держприкордонслужби позбавляє військовослужбовців премії повністю:

за невихід на службу без поважних причин (за місяць, у якому здійснено таке порушення);

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території органу Держприкордонслужби як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) (за місяць, у якому здійснено таке порушення);

за упущення, які призвели до поломок військової техніки й озброєння, пошкодження військового майна, інших матеріальних збитків;

за порушення передбачених законодавством вимог щодо забезпечення охорони державної таємниці;

у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до органу Держприкордонслужби надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення начальником (командиром) вищого рівня);

у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла до органу Держприкордонслужби);

у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення «зауваження» (за місяць, у якому накладено четверте дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до органу Держприкордонслужби надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення начальником (командиром) вищого рівня).

Військовослужбовці не преміюються за той місяць, у якому вони допустили порушення чи проступок (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці), а в разі проведення службового розслідування - за місяць, у якому підтверджено факт правопорушення. Якщо порушення виявлено (або за результатами службового розслідування підтверджено факт порушення) після виплати премії, позбавлення премії проводиться в наступному місяці (пункт 7 глави 14 розділу ІІІ Інструкції №558).

Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби із зазначенням причин позбавлення на підставі поданих за командою клопотань безпосередніх начальників (командирів) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям.

У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення.

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 31.10.2024 по справі №749/1442/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 ст.172-20 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (а.с.95-96).

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону від 18.12.2024 №1720-ОС «Про позбавлення премії військовослужбовців» інспектора прикордонної служби 3 категорії-номера обслуги першої групи протитанкових ракетних комплексів третього протитанкового відділення прикордонної протитанкової застави другої прикордонної комендатури швидкого реагування старшого солдата ОСОБА_2 , на підставі рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 31.10.2024 по справі №749/1442/24 позбавлено премії у розмірі 100% від нарахованої суми за листопад 2024 року.

Пунктом 3 вищезазначеного наказу визначено провести відрахування премії військовослужбовців визначених в пункті 1 даного наказу головному бухгалтеру - начальнику фінансово - економічного відділу у січні 2025 року (а.с.98).

Відтак, начальник НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону, з урахуванням вимог до військової дисципліни, винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, правомірно та у межах повноважень наказав позбавити премії повністю ОСОБА_2 у січні 2025 року за листопад 2024 року.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та достатніх доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову в зазначені частині позовних вимог.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити премію за січень 2025 року, що входить до складу грошового забезпечення ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в повному обсязі за період з 01.01.2025 по 31.01.2025 у розмірі 17 864,00 грн не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, до стягнення з Військової частини НОМЕР_2 , за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 належать судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 322,66 грн (33,3 %), понесення яких підтверджується квитанцією від 03.07.2025, яка міститься серед матеріалів справи.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) в розмірі місячного грошового забезпечення за 2025 рік.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 1551 (, м. Черкаси, Черкаська область, 18008) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 322,66 грн (триста двадцять дві гривні шістдесят шість копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.