Справа № 520/25524/24
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року, м. Харків справа № 520/25524/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через представника - адвоката Коломойцева М.М. звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням ухвали суду від 17.10.2024 просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у ненарахуванні ОСОБА_1 з 12.03.2024 доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» в розмірі 2000 гривень;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 12.03.2024 щомісячну доплату в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум.

Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання

Згідно зі ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. При цьому вказані справи, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а заявами по суті справи є позов та відзив.

Ухвалою суду від 16.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які він усунув.

Ухвалою суду від 17.10.2024 позовну заяву в частині вимог за період з 01.07.2021 до 09.03.2024 - повернуто позивачу. Позовну заяву в частині вимог за період 6 місяців перед зверненням до суду (з 12.03.2024 по 12.09.2024) прийняти до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Вказану ухвалу надіслано відповідачу до його Електронного кабінету в системі "Електронний суд" та ним отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач відзив на позов до суду не надав. Відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов, передбачені ч. 6 ст. 162 КАС України.

Оскільки у період з 18.09.2024 по 20.09.2024, 25.09.2024 по 28.09.2024, з 14.11.2024 по 15.11.2024 суддя перебувала у відрядженні, з 23.09.2024 по 24.09.2024, 13.11.2024, 31.12.2024, з 24.02.2024 по 09.03.2025, з 11.03.2025 по 16.03.2025, з 31.03.2025 по 02.04.2025, з 07.04.2025 по 18.04.2025, з 02.06.2025 по 10.06.2025, з 21.07.2025 по 25.07.2025 суддя перебувала у щорічній відпустці, з 07.10.2024 по 11.10.2024, 27.01.2025, з 10.02.2025 по 14.02.2025, 28.02.2025 суддя перебувала на навчанні, у період з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 25.02.2025 по 28.02.2025 та з 01.03.2025 по 10.03.2025, 17.03.2025 по 19.03.2025, з 07.04.2025 по 25.04.2025 суддя перебувала на лікуванні, у відпустці з 02.06.2025-10.06.2025, 03.07.2025-04.07.2025, 21.07.2025-25.07.2025, 06.08.2025-08.08.2025, 25.08.2025-27.08.2025, 15.09.2025-17.09.2025, 13.10.2025-17.10.2025, 30.10.2025-31.10.2025 - розгляд справи здійснюється з урахуванням днів відрядження, відпустки, навчання та лікування.

Позиція позивача

Позивач зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно з Законом України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон № 2262-ХІІ).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ухвалення урядом постанови № 713 з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01.03.2018, установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00грн. При цьому виплата доплати не здійснюється у разі коли пенсія переглядалась (перераховувалась) після 01.03.2018.

Відповідач на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 по справі № 520/4879/24 здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, натомість скасував доплату у розмірі 2000,00 грн.

Позивач вважає, що обставиною, яка виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до ст. 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ є перерахунок пенсії, обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акту компетентного органу.

Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії (право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018) не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Отже, позивач вважає, що оскільки перерахунок пенсії, проведений відповідачем на виконання судового рішення не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови № 713.

Заперечення відповідача

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, причин поважності його неподання не повідомив.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Обставини, встановлені судом та зміст правовідносин

Як зазначено у позовній заяві, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років (відповідно до Закону № 2262-XII).

Позивачу 01.07.2021 встановлено щомісячну доплату в розмірі 2000 грн відповідно до постанови № 713, що підтверджено перерахунком пенсії позивача Т.1, а.с. 10.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 по справі №520/4879/24 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення зазначеного в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФХ116392 від 01.02.2024 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Судове рішення набрало законної сили.

У позовній заяві зазначено, що відповідач виконав рішення суду та здійснив перерахунок пенсії позивача, однак припинив нарахування та виплату позивачу доплати на підставі постанови № 713 у розмірі 2000,00 грн., що також вбачається з довідки ГУ ПФ України в Харківській області №2303 від 05.09.2024, (Т.1, а.с.12).

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Зміст правовідносин: спір виник у зв`язку із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу доплати до пенсії з 12.03.2024 у розмірі 2000,00 грн. згідно з постановою № 713 після перерахунку його пенсії, який був здійснений на виконання рішення суду, при цьому позивач та відповідач по різному тлумачать положення постанови № 713 в частині визначення підстави для виплати доплати позивачу у розмірі 2000,00 грн.

Норми права, які застосовує суд: процесуальні та процедурні положення

У Кодексі адміністративного судочинства України визначені завдання та основні засади адміністративного судочинства, зокрема вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ст. 2 КАС України).

У ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У ч.1 ст. 90 КАС України зазначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Закон України "Про адміністративну процедуру" № 2073-IX від 17.02. 2022 (далі Закон № 2073-IX) регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час: 1) розгляду звернень осіб, що містять пропозиції, рекомендації щодо формування державної політики, вирішення питань місцевого значення, а також щодо врегулювання суспільних відносин; 2)конституційного провадження, кримінального провадження, судового провадження, виконавчого провадження (крім виконання адміністративних актів), оперативно-розшукової діяльності, розвідувальної діяльності, контррозвідувальної діяльності, вчинення нотаріальних дій, виконання покарань, застосування законодавства про національну безпеку і оборону, громадянство, надання притулку в Україні, захист економічної конкуренції, 3)державної служби, дипломатичної та військової служби, служби в органах місцевого самоврядування, служби в поліції, а також іншої публічної служби; 4) реалізації конституційного права громадян брати участь у всеукраїнському та місцевих референдумах, обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування; 5) оскарження процедур публічних закупівель; 6) нагородження державними нагородами та відзнаками; 7) здійснення помилування; 8) здійснення оцінки впливу на довкілля (ст. 1 Закону № 2073-IX ).

Принципи адміністративної процедури є: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4)безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9)ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12)гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту (ст. 4 Закону № 2073-IX).

Адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом. Адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства (ст. 10 Закону № 2073-IX).

Норми права, які застосовує суд: Конституція та закони

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України ( п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абз. 7 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.06.2001 №10-рп/2001).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч.18 ст.43 Закону № 2262-ХII, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

У п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України 2262-ХII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, у разі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХII, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, пенсія таких осіб підлягає перерахунку.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів розмір пенсії переглядається з дати призначення.

Таким чином, пенсії можуть бути як перераховані, так і переглянуті.

З метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб, 14.07.2021 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 713. У п. 1 якої установив з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону № 2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до ст.ст. 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст. 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до ст.ст. 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абз. 1 цього пункту.

У разі коли пенсія особам переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, встановлена щомісячна доплата не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000,00 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000,00 грн, щомісячна доплата, передбачена абз. 1 цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. При цьому щомісячна доплата встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.

Висновки, щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Верховний Суд у поставові від 11.06.2024 (справа № 320/1174/22) зазначив, що перерахунок пенсії відповідача, проведений ГУ ПФУ на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, тому позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 відповідно до постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 08.11.2022 по справі № 420/2473/22, від 02.03.2023 у справі № 600/870/22, від 18.04.2023 у справі № 560/6528/22, від 11.06.2024 у справі № 320/1174/22 (щодо тлумачення постанови №713) та Великої Палати Верховного Суду, зокрема у постановах від 15 квітня 2021 року у справі № 9901/104/20, від 1 вересня 2022 року у справі № 990/46/22, від 14 березня 2024 року у справі № 240/25193/23 (щодо протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень).

Висновки суду

Пенсію позивача перераховано відповідачем на підставі рішення суду від 27.06.2024 по справі № 520/4879/24, з 01.04.2019. Після здійснення такого перерахунку відповідач не здійснював позивачу доплату, передбачену постановою № 713.

При цьому обставиною, що виключає обов`язок пенсійного органу виплатити позивачу щомісячну доплату в розмірі 2000,00 грн, встановлену постановою № 713, має бути факт підвищення грошового забезпечення військовослужбовця за відповідною посадою, в наслідок якого (після проведення перерахунку) розмір пенсії позивача збільшиться на 2000,00 грн.

Суд зазначає, що перерахунок пенсії позивача проведений відповідачем на виконання судового рішення з метою усунення його порушеного права на належний розмір пенсії (право на отримання якого у позивача виникло до 01.03.2018) не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. Отже позивач має право на щомісячну доплату до пенсії відповідно до постанови № 713.

Враховуючи вищевказане, відповідач не виконав вимоги ст. ст. 4, 10 Закону № 2073-IX (не діяв добросовісно для досягнення мети, визначеної законом - соціального забезпечення позивача згідно зі ст. 46 Конституції України та не керувався логікою з дотриманням вимог законодавства при тлумаченні нормативних положень законів та постанов уряду) отже допустив протиправну бездіяльність.

Вищевказане також свідчить, що відповідач не використав свої повноваження з метою, з якою це повноваження надано (пенсійне забезпечення позивача, який є пенсіонером військовослужбовцем), а тому бездіяльність відповідача не відповідає вимогам ст. 2 КАС України.

Суд вважає, що бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн згідно постанови № 713 є протиправною, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

При цьому протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права та інтереси особи в тому разі, якщо такий суб`єкт повинен був вчинити, але не вчинив певних дій на реалізацію покладеної на нього компетенції.

В той же час, враховуючи встановлення судом порушення прав позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав останнього є зобов`язання відповідача поновити та виплатити позивачу з 12.03.2024 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови № 713.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги слід задовольнити.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відтак, такий не сплачувався, а отже не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 6-9,14,73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправною протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у ненарахуванні ОСОБА_1 з 12.03.2024 доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» в розмірі 2000 гривень.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 12.03.2024 щомісячну доплату в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення) та набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Cуддя А.А. Ширант