Справа № 420/25360/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25360/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Бойка А.В., суддів: Єщенка О.В., Шевчук О.А., розглянувши клопотання Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області, ГУ ПФУ в Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ГУ ПФУ у Київській області подало апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 296 КАС України. Зокрема, з апеляційною скаргою на рішення суду від 22.09.2025р. Головне управління звернулось лише 27.10.2025р., тобто через 5 днів після спливу строку на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Також, до апеляційної скарги не додано документу про сплату судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2025р. апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Київській області залишено без руху та надано апелянту десятиденний строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 р. у справі №420/25360/25 із зазначенням в ній документально підтверджених поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також документу, що підтверджує сплату судового збору.

Вказану ухвалу апеляційного суду отримано ГУ ПФУ в Київській області в системі «Електронний суд» 31.10.2025р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в електронний кабінет.

На виконання вимог ухвали від 30.10.2025р. ГУ ПФУ в Київській області 10.11.2025р. подало заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначило, що на території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено й станом на час подання апеляційної скарги та цієї заяви триває. Торгово-промислова палата України, на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997р. №671/97-ВР та інших документів, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану. Масовані ракетні обстріли, затяжні повітряні тривоги, аварійні чи планові стабілізаційні відключення електрозабезпечення впливають на звичайний режим роботи і є об`єктивними обставинами які перешкоджають, створюють труднощі які не залежать від організації роботи діловодства Управління, вони також є такими, що не потребують доказуванню, оскільки відображають загальновідомі обставини. Вищезазначені обставини не могли ніяким чином не відобразитись на процесі опрацювання документів, а саме, таким відображенням є несвоєчасне звернення Головного управління із апеляційною скаргою по даній справі.

За наведених обставин апелянт стверджує, що звернення до П`ятого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою поза межами встановленого законодавством строку не обумовлено об`єктивною поведінкою ГУ ПФУ у Київській області та не залежало від волевиявлення останнього.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Згідно положень ч.1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В свою чергу, частиною 2 статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (ч.3 ст.295 КАС України).

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

У випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Порушуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції апелянт посилається на введений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України правовий режим воєнного стану. Головне управління стверджує, що саме цей факт є об`єктивною та непереборною обставиною, яка позбавила скаржника можливості належно користуватися своїми процесуальними правами, у тому числі й реалізувати право на подання апеляційної скарги.

Водночас, відповідно до правової позиції, наведеної Верховним Судом в ухвалі від 13 вересня 2022 року у справі № 990/102/22, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року, обставина повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України могла унеможливити дотримання встановленого законом процесуального строку, однак поважними такі причини можна визнати лише за умови надання до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі №761/28821/20, де наголошувалось на тому, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Верховний Суд у вищевказаній постанові зауважив, що саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, яке в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Згідно правової позиції Верховного Суду, сформованої у постановах від 26 вересня 2022 року у справі №560/403/22 та від 16 лютого 2023 року у справі №640/7964/21, лише факт введення воєнного стану в Україні не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.

Під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження у цій справі, колегія суддів враховує такі висновки Верховного Суду.

Апеляційний суд зауважує, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнило (подекуди унеможливило) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади.

Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними та допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Посилання скаржника на введення воєнного стану на території України, у тому числі повітряні тривоги, аварійні та планові відключення електропостачання, не можуть бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без надання відповідних доказів того, як саме дані обставини, вплинули на його роботу, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Більше того, як слідує з матеріалів справи, наведені скаржником обставини не підтверджені відповідними доказами, в той час як залишаючи апеляційну скаргу без руху суд апеляційної інстанції вказав на необхідність, зокрема, подання до суду відповідних доказів в підтвердження поважності причин пропуску на апеляційне оскарження.

Відтак, апелянтом не наведено обставини, які б дійсно підтверджували наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для визнання поважними наведених апелянтом причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2025р. по справі №420/25360/25. А відтак, підстави для прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження відсутні.

Варто зазначити, що на виконання вимог ухвали від 30.10.2025р. ГУ ПФУ надало платіжну інструкцію №8799 від 16.10.2025р., яка не є належним доказом сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2025р. по справі №420/25360/25, оскільки судовий збір згідно вказаного платіжного документу сплачено не за реквізитами, які зазначено в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 295, 296, 299, 321, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Визнати не поважними причини пропуску Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2025р. по справі №420/25360/25, зазначені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2025р. по справі №420/25360/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді О.В. Єщенко О.А. Шевчук