Справа № 600/5236/25-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5236/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (Площа Центральна, 3, м. Чернівці) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року із застосуванням обмеження виплати пенсії максимальним розміром;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Чернівецькій області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 року із застосуванням обмеження виплати пенсії максимальним розміром та із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 по інвалідності внаслідок війни ІІ групи з 01.03.2024 року без обмеження її максимальним розміром, та виплатити різницю перерахованої пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 по інвалідності внаслідок війни ІІ групи з 01.03.2025 року без застосування коефіцієнтів зменшення пенсії, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження пенсії максимальним розміром, та виплатити різницю перерахованої пенсії.

Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, що охоплюють період по 04 травня 2025 року та стосуються здійснення перерахунку й виплати пенсії з 01 березня 2024 року без обмеження її максимальним розміром.

На виконання вимог даної ухвали суду представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром вже було предметом судового розгляду у справі №600/6846/23-а, а тому, на думку представника позивача, ухвалене у вказаній справі рішення суду має преюдиційний характер для правовідносин між сторонами у даній адміністративній справі. Так, на виконання рішення суду у справі №600/6846/23-а пенсійний орган разово за один місяць здійснив виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, однак в подальшому усно повідомив про відсутність на той час в бюджеті Пенсійного фонду України коштів (видатків) для виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі №600/6846/23-а, а тому, як повідомив позивача пенсійний орган, заборгованість по пенсії на виконання рішення суду буде виплачена йому пізніше. Відповідно, позивач продовжував отримувати пенсію з обмеженням максимального розміру, натомість знаючи про наявність рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.01.2024 року по справі №600/6846/23-а, яке набрало законної сили та має преюдиційний характер для правовідносин між сторонами щодо перерахунку та виплати пенсії, позивач добросовісно очікував належного виконання судового рішення та в подальшому виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром. Однак, у зв`язку з тим, що починаючи з дня набрання законної сили рішення суду у справі №600/6846/23-а, а саме з 02 березня 2024 року воно так і не було виконане належним чином, ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою від 28 серпня 2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром на виконання рішення суду. Проте відповідач у письмовій відповіді від 09 вересня 2025 вказав, що рішення суду не містить зобов`язання щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром у разі подальших її перерахунків. Крім цього у наданій письмовій відповіді відповідач вказав на правомірність проведеного перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01 березня 2024 року та з 01 березня 2025 року з обмеженням її максимальним розміром. Отже, отримавши 09 вересня 2025 року відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, позивач і дізнався про повторне порушення свого права, яке полягає, зокрема, в обмеженні його пенсії максимальним розміром починаючи з 01 березня 2024 року.

Розглянувши заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду та перевіривши наявні матеріали, надаючи оцінку доводам поданої представником позивача заяви, суд приходить до висновку про те, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду з цим позовом, а тому подана його представником заява про поновлення строку підлягає задоволенню.

Крім цього, суд враховує, що згідно з частиною першою ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Розглянувши позовну заяву, суд приходить до висновку, що підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні. Відповідно, наявні правові підстави для відкриття провадження у даній справі.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, а також зважаючи на положення пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Крім цього, відповідно до частини першої та частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду (частини шоста-дев`ята статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зміст позовних вимог, з метою з`ясування всіх обставин у справі, суд вважає за необхідне витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 9, 72, 77, 80, 171, 248, 260, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

3. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

4. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

5. Справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

6. Роз`яснити, що у даній справі заявами по суті справи є позов та відзив.

7. У разі заперечення проти позову встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

8. Витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

9. Для подання до суду витребуваних доказів встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня відкриття провадження у справі, встановлений для подання відзиву на позовну заяву.

10. Повідомити учасникам справи про можливість отримати інформацію по справі на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: adm.cv.court.gov.ua/sud2470/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк