Справа № 990/215/25
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа №990/215/25

адміністративне провадження №П/990/215/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О. О.,

суддів: Бившевої Л. І., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І. Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Івченка М. В.,

представника відповідача Друцької О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви судді Шишова О. О. про самовідвід у справі № 990/215/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

установив :

До Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у якій заявлено вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року №87/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 03-07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12-14 та 17-21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація) кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами)» стосовно ОСОБА_1 за п.1414 додатку до рішення № 1 код кандидата - 0077858 та за п.489 додатку до рішення №1 код кандидата - 0028367;

- визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 4 рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року №89/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» стосовно ОСОБА_1 та поновити участь ОСОБА_1 в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами);

- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести повторне оцінювання виконаного ОСОБА_1 практичного завдання (тип 2 перше судове рішення - індивідуальний код 0077858; тип 2 друге судове рішення - індивідуальний код 0028367), екзаменаційною комісією в іншому складі, зі здійсненням фіксації балів в екзаменаційній відомості за кожен елемент практичного завдання відповідно до Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, виконаних кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, затверджених рішенням Комісії від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 й встановленням результатів виконання практичних завдань на рівні показника не меншого за значенням « 56,25», та з урахуванням висновків суду у справі за цим позовом.Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2025 року визначено склад колегії суддів: Шишов О.О. - головуючий суддя, судді: Бившева Л.І., Білоус О.В., Блажівська Н.Є., Желтобрюх І.Л.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2025 року відкрито провадження у цій справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

09 липня 2025 року суддя Шишов О. О. подав заяву про самовідвід.

06 листопада 2025 року під час судового засідання суддя Шишов О. О. повторно заявив самовідвід. Обґрунтовуючи заяви, суддя зазначив, що предметом позову є результати оцінювання практичного завдання, виконаного позивачкою під час складання кваліфікаційного іспиту на посаду судді апеляційного суду, а також вимога зобов`язати відповідача провести повторне оцінювання цього завдання.

У зазначеному конкурсі також брала участь його дружина - ОСОБА_2 , яка звернулася до Верховного Суду з адміністративним позовом, у якому аналогічно оскаржує результати оцінювання практичного завдання та просить суд зобов`язати відповідача провести повторне оцінювання її завдання за тією ж процедурою, що є предметом спору у цій справі.

Суддя Шишов О.О. у заяві відзначив, що дотримання процедури проведення конкурсу він обговорював та він бажає, щоб його дружина пройшла конкурс і стала суддею суду апеляційної інстанції.

Згодом у соціальних мережах та засобах масової інформації з`явилася публікація під назвою «Родинне правосуддя: як родичі суддів Верховного Суду оскаржують результати конкурсу». У цій публікації висловлено позицію, що суддя потенційно може впливати на формування практики, яка «може зіграти на руку» його дружині.

Також звернув увагу на наявну судову практику Верховного Суду. Так, відповідно до ухвал Верховного Суду від 21 травня 2025 у справі № 990/216/25, від 27 червня 2025 у справі № 990/220/25, від 28 травня 2025 у справі № 990/237/25, від 08 травня 2025 року № 990/67/25 судом були задоволені заяви про самовідвід суддям, дружини яких приймають участь у конкурсі на посади суддів апеляційної інстанції. При цьому підстави для задоволення заяви про самовідвід не залежать від того на посаду якої юрисдикції приймає участь у конкурсі позивач.

Крім того, ОСОБА_2 бере участь у засіданнях Тимчасової комісії Верховної Ради України з питань перевірки можливих порушень під час проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних загальних судів, оголошеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23. Також надає пояснення, бере участь при проведенні допитів членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які є свідками у цих засіданнях.

Незважаючи на особисту неупередженість у розгляді цієї справи, зазначені обставини можуть об`єктивно викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді, оскільки у цій справі фактично буде формуватися судова практика Верховного Суду за його участю щодо тих позовних вимог і підстав, які заявлені його дружиною. Тобто суддя формуватиме правову практику щодо правильності проведення конкурсу за позовними вимогами, подібними до тих, які заявлені його дружиною.

Окрім цього, суддя звернув увагу на наявну судову практику Верховного Суду. Так, відповідно до ухвал Верховного Суду від 7 січня 2025 року у справі № 990/394/24 та від 21 травня 2025 року у справі № 990/31/24, суд задовольнив заяви про самовідвід судді у зв`язку з тим, що в межах кримінального провадження, пов`язаного з позивачем, зазначену суддю було допитано як свідка.

Крім того, ухвалами Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 990/156/25, суд задовольнив заяву про самовідвід судді у зв`язку з тим, що суддя поза межами роботи підтримує стосунки з чоловіком позивачки у сфері спорту, оскільки вони є гравцями футбольної команди Верховного Суду. Тобто, наявність мінімального сумніву з боку стороннього спостерігача, відповідно практиці Верховного Суду є підставою для задоволення самовідводів.

Такий підхід свідчить про послідовність Верховного Суду у дотриманні принципу неупередженості та необхідності усунення будь-яких обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності судді.

Представниця відповідача не заперечувала проти самовідводу головуючого судді.

Дослідивши матеріали позову, проаналізувавши мотиви та обґрунтування заявленого самовідводу, Суд виходить із такого.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

За правилами частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина 3 цієї ж статті).

Недопустима також повторна участі судді в розгляді адміністративної справи з підстав, визначених статтею 37 КАС України.

Частиною першою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Як установлено у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалені резолюцією №2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

За змістом пункту 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24.02.1993, пункти 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 104-106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від 9 квітня 2013 року зазначено таке.

Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Разом з тим, щодо об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Суддя Шишов О.О. не заявляє про обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду ним цієї справи безсторонньо й неупереджено, чи про особисту зацікавленість в результаті її розгляду. Наведені суддею фактичні обставини не можуть об`єктивно свідчити на користь висновку про наявність достатніх підстав для виникнення у будь-якого стороннього спостерігача об`єктивно обґрунтованого сумніву у безсторонності суду.

Відтак, надавши оцінку інформації, наведеній суддею Шишовим О.О. у заявах про самовідвід, колегія суддів дійшла висновку, що з предмета та меж заявлених позовних вимог та зазначених у позовній заяві доводів на цій стадії не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на можливу упередженість Шишова О.О. як судді щодо позивача, його необ`єктивність при розгляді цієї справи чи заінтересованість у результаті розгляду справи.

З огляду на викладене, проаналізувавши доводи заяв, колегія суддів дійшла висновку, що вони є передчасними, а тому на цій стадії відсутні підстави для задоволення заявлених самовідводів судді Шишова О.О.

Повний текст ухвали складено 17 листопада 2025 року.

Керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України,

постановив:

У задоволенні заяв судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Шишова Олега Олексійовича про самовідвід - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді Л. І. Бившева

О. В. Білоус

Н. Є. Блажівська

І. Л. Желтобрюх