Справа № 826/3656/18
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення та зміну способу і порядку його виконання

17 листопада 2025 року м. Київ Справа № 826/3656/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В. розглянувши у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у адміністративній справі № 826/3656/18

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року застосовано судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/18 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до Київського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/18 протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов звіт про виконаним рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/18, в якому зазначено, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року за № 826/3656/18, було поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2017 року. Виплата пенсії поновлена на вересень 2018 року та нараховані кошти за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року в розмірі 31 023,34 грн, які обліковуються згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637.

Посилаючись на підпункти 4, 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначив, що оскільки згідно інформації наданої Держприкордонслужбою, ОСОБА_1 08 квітня 2018 року виїхала за кордон, виплата пенсії призупинена з 01 вересня 2018 року.

Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України на території України з пред`явленням документів, що посвідчують особу, та подати відповідну заяву. Водночас для громадян, які проживають за кордоном, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, у якому його буде припинено чи скасовано, передбачено можливість надсилати заяву про поновлення пенсії та необхідні для цього документи поштою. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Додатково у звіті повідомлено, що ОСОБА_1 із відповідною заявою та документами до Головного управління на час надання цієї інформації не зверталася.

На підставі викладеного, представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві просив прийняти звіт про виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/18.

Заперечуючи проти прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Філімонова В.К. посилається на те, що рішення суду виконано не було, на рахунок ОСОБА_1 з 01 вересня 2017 року ніяких коштів від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходило. Також ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду є обов`язковим до виконання на усій території України, а окупована частина Донецької області є територією України, тому ОСОБА_1 не погоджується з тим, що позивач виїхала саме закордон.

Щодо дати призупинення виплати пенсії у письмових поясненнях зазначено, що її виплата була призупинена з 01 вересня 2017 року, а не з 01 вересня 2018 року, як зазначає Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та що встановлено рішенням суду.

Також ОСОБА_1 у письмових поясненнях наголошує на тому, що чинними Законами України не зобов`язано людину звертатись з заявою до органів Пенсійного фонду України щодо отримання своєї власності (пенсії).

Вирішуючи питання щодо прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання судового рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах частин другої та третьої статті 382-2 КАС України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що що невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами статті 382-3 КАС України. А тому, вирішуючи питання щодо прийняття або відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення з подальшим застосуванням таких заходів судового контролю як встановлення нового строку для подання звіту й накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень (боржника) або за власною ініціативою розгляду питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд має встановити факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Зокрема суд повинен з`ясувати чи вживалися суб`єктом владних повноважень (зокрема в особі його керівника) всі необхідні та вичерпні заходи для своєчасного і повного виконання судового рішення, та які саме заходи; чи діяв зазначений керівник при вжитті тих чи інших заходів добросовісно, пропорційно, своєчасно та обґрунтовано; чи існували документально підтверджені поважні обставини, які ускладнюють виконання судового рішення. Необхідність встановлення судом цих обставин під час розгляду звіту про виконання судового рішення, ухваленого у справі, яка стосується здійснення пенсійних (соціальних та ін.) виплат, випливає безпосередньо зі змісту частин другої і п`ятої статті 382-3 КАС України.

Проаналізувавши доводи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладені у наданому звіті про виконання судового рішення, суд встановив, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/18 в частині здійснення нарахування суми коштів виконане, але в частині погашення нарахованої виплати за період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2018 року залишилося невиконаним, починаючи з дати набрання законної сили цим рішенням суду по теперішній час (23 липня 2018 року 17 листопада 2025 року).

На переконання суду, вжиті Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві заходи для виконання рішення суду є недостатніми, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 КАС України.

У відповідності до положень частини четвертої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, які викладені у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04), саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів.

Комітет міністрів ухвалив тимчасову резолюцію (СМ/Ке80ІІ(2008)1), у відповідних положеннях якої зазначено:

«Комітет міністрів висловлює особливу занепокоєність у зв`язку з тим, що, незважаючи на цілий ряд законодавчих та інших важливих ініціатив, до яких неодноразово приверталася увага Комітету міністрів, поки що досить мало зроблено для того, щоб подолати існуючу структурну проблему невиконання рішень національних судів; рекомендує органам влади: 1. Забезпечити ефективну реалізацію на практиці положень про відповідальність посадових осіб за невиконання рішень. 2. Призначити відшкодування за шкоду, спричинену затримками у виконанні рішень національних судів, безпосередньо на підставі положень Конвенції та практики Європейського суду, як це передбачено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України», тощо).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Суд зазначає, що не може вважатись фактично виконаним рішення суду від 21 травня 2018 року у справі № 826/2656/18 шляхом здійснення виключно поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 та постановлення на облік нарахованих коштів за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року в розмірі 31 023,34 грн, пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637, оскільки порядок та спосіб у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині.

Відтак, відповідачем не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь ОСОБА_1 належних їй коштів у розмірі 31 023,34 грн.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у прийнятті звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/18.

Водночас, як вже зазначалось судом, у частині третій статті 382-3 КАС України вказано, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною дев`ятою цієї ж статті передбачено, що суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу.

Так, статтями 129 та 129-1 Конституції України визначено обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX, який набрав чинності 19 грудня 2024 року, внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, в силу вимог КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Наведене дозволяє суду дійти висновку, що з 19 грудня 2024 року статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни «зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією» на «стягнення коштів із державного органу боржника».

Як вже неодноразово зазначалось судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у тому числі зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_1 з 01 вересня 2017 року виплату пенсії за віком.

При цьому, вказане рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в частині зобов`язання поновлення пенсії позивачу виконано та здійснено нарахування пенсії за період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2018 року у розмірі 31 023.34 грн.

В даному випадку, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є не виплата нарахованої суми пенсії у розмір 31 023,34 грн протягом восьми років з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/3656/18.

Враховуючи імперативні вимоги частини третьої статті 378 КАС України (у редакції Закону України від 21 листопада 2024 року № 4094-IX, яка є чинною з 19 грудня 2024 року), судом встановлено, що з дати набрання рішенням суду законної сили пройшло більше восьми років, тоді як заборгованість у розмірі 31 023,34 грн, нарахована на виконання судового рішення, ОСОБА_1 не сплачена, тому наявні підстави для зміни способу виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/18 та встановлення способу виконання рішення, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої заборгованості з пенсії за період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 31 023,34 грн.

Більш того, зважаючи, що загальновідомою є обставина відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів у територіальних органах Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захистить право особи на отримання бюджетних коштів, відтак, вважає за можливе звільнити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від сплати штрафу, передбаченого частиною третьою статті 382-3 КАС України.

Керуючись статтями 378, 382 - 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві у прийнятті звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/18.

2. Змінити спосіб і порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у справі № 826/3656/178, яке набрало законної сили 23 липня 2018 року, в частині, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат, за період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 31 023,34 грн (тридцять одна тисяча двадцять три гривні 34 копійки).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині залишення позову без розгляду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали..

Суддя Жук Р.В.