Справа № 580/8980/25
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року справа № 580/8980/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, викладену у рішенні від 27.01.2025 №99 у перерахунку та зарахуванні ОСОБА_1 стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці такі періоди: з 09.11.1984 року по 13.05.1985 року (06 місяців 04 дні) - строкова військова служба; з 14.05.1985 року по 14.10.1986 року (04 роки 03 місяці у пільговому обчисленні) - строкова служба в Демократичній республіці Афганістан; половина терміну навчання (денна форма) у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка (02 роки 04 місяці 19 днів); з 01.08.1990 року по 22.03.1992 року - стажист народного судді у Черкаському районному народному суді Черкаської області (01 рік 07 місяців 21 день); - з 23.03.1992 року по 02.07.1992 року - стажист народного судді у Придніпровському народному суді м. Черкаси (03 місяці 10 днів) - стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 72 % від розміру грошової винагороди діючого судді Черкаського апеляційного суду, який працює на відповідній посаді, яка складає 184 тисячі 976 грн., яка зазначена у довідці Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 року № 04-24/61/2020 про суддівську винагороду, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 20.02.2020 року, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області нарахувати та виплатити недоплачену ОСОБА_1 суму довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 20.02.2020 року, з урахуванням виплачених сум;

- у частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в межах стягнення суми за один місяць, рішення суду виконати негайно;

- у разі задоволення позову повністю або частково, встановити місячний строк для подання Головним управлінням ПФУ в Черкаській області звіту про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач безпідставно не врахував позивачу вищевказані періоди строкової військової служби, строкової служби в Демократичній республіці Афганістан, стажиста народного судді у Черкаському районному народному суді Черкаської області, стажиста народного судді у Придніпровському народному суді м. Черкаси, стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді, навчання до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у вищевказаному розмірі 72% суддівської винагороди.

Ухвалою суду від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач-1 21.08.2025 подав до суду відзив, у якому зазначив, що дії Головного управління щодо обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Відповідач 2 також заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що станом на час виходу позивача у відставку діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів», яким не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи на посаді стажиста народного судді. Також зазначено, що військову службу зараховано при відпрацюванні рішення у справі №580/3358/20 від 19.10.2020. Щодо періоду навчання, то останнє перетинається з військовою службою, а тому позивачу необхідно подати уточнюючу довідку.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI Перехідні положення Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

З 09.11.1984 до 14.10.1986, позивач проходив службу у Збройних силах України, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку з 14.05.1985 до 14.10.1986, що стверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.01.2025 №82.

Відповідно до відомостей трудової книжки серїі НОМЕР_1 від 05.02.1991 ОСОБА_1 :

з 09.11.1984 по 14.10.1986 проходив службу в рядах Радянської армії;

з 01.09.1983 по 30.06.1990 був студентом Київського державного університету;

з 01.08.1990 по 22.03.1992 був призначений на посаду стажера народного судді Черкаського районного народного суду;

з 22.03.1992 по 02.07.1992 був призначений на посаду стажера народного судді Придніпровського районного суду м. Черкаси;

з 03.07.1992 по 06.12.2011 перебував на посаді судді Придніпровського районного суду м. Черкаси;

з 07.12.2011 по 05.01.2015 перебував на посаді судді апеляційного суду Черкаської області.

Вказані вище періоди роботи ОСОБА_1 також стверджуються наявними у матеріалах справи уточнюючими документами.

З подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.01.2015, виданого відділом кадрової роботи та державної служби Апеляційного суду Черкаської області на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 05.01.2015 стаж роботи судді, який дає право на відставку становить 26 років 4 місяці 5 днів.

З 06.01.2015 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивач 20.01.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням до стажу роботи на посаді судді періоду проходження військової служби у пільговому обчисленні 1 місяць служби за 3, а також половини строку навчання на юридичному факультеті у Київському державному університеті ім. Тараса Шевченка та стажу роботи на посаді стажиста народного судді.

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення від 27.01.2025 №99, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За змістом вказаного рішення, згідно матеріалів пенсійної справи заявника військову службу зараховано при відпрацюванні рішення суду у справі №580/3358/20 від 19.10.2020. Також вказано, що оскільки навчання перетинається з військовою службою необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу.

Вважаючи таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується та виходить з наступного.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 137 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII), чинного з 30 вересня 2016 року, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Отже, наведеною нормою права, яка була чинна на час звернення позивача за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання (20.01.2025), не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді період строкової військової служби, строкової служби в Демократичній республіці Афганістан, стажиста народного судді, стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді та навчання.

Однак, у період роботи позивача на посаді судді, зокрема, до 30 вересня 2016 року чинним був Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI), п. 11 Перехідних положень якого було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Суд врахував правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо зарахування половини періоду навчання у вищому навчальному закладі до стажу, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді, викладену у постанові від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, яка обов`язкова для врахування судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, Верховний Суд у вказаному рішенні, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування у тому числі періодів навчання до суддівського стажу, зазначив, що підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час призначення позивача на посаду судді.

Про необхідність застосування саме такого порядку визначення суддівського стажу свідчать також і наступні зміни, внесені до Закону № 1402-VIII, зокрема, Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII, яким пункт 34 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII доповнено абзацом четвертим такого змісту: «судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів», який був чинним на час роботи позивача на посаді судді, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Вказана позиція також висловлена у роз`ясненні Конституційного Суду України в Рішенні №8-рп/2005 року.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, чинним на час призначення позивачу довічного грошового утримання, передбачалося безумовне зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, періоду військової служби та роботи слідчим, у випадку роботи особи на посаді судді не менш як 10 років.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі №127/20301/17, від 11.11.2020 у справі № 243/4501/17, від 14.12.2020 у справі №592/4591/17, від 31.03.2021 у справі № 419/356/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21.

Законом України від 12.07.2018 № 2509-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» ст. 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Отже, з дати набрання чинності Законом № 2509-VІІІ, тобто з 05.08.2018 року, законодавець встановив нові умови обчислення стажу роботи на посаді судді, згідно з якими до суддівського стажу також зараховується період роботи у сфері права, вимога щодо якого була необхідною для призначення (обрання) особи на посаду судді вперше в силу вимог закону, який діяв на момент такого призначення (обрання).

Системний аналіз наведених норм доводить, що положення ст. 137 та абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачають, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 року у справі №9901/805/18 зазначено, що внесені до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зміни дозволяють зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення особи на посаду судді.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (чинний на момент призначення позивача суддею вперше), на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Таким чином, на момент призначення позивача суддею для зайняття такої посади поряд з іншим необхідним була наявність стажу роботи в галузі права не менш як три роки.

Що стосується визначення категорій працівників, яким законом передбачені пільги, то згідно з пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р. №283 (далі - Порядок №283), до державної служби включається також: час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях (абзац 5); час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів" (абзац 11).

При цьому, частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-ХІІ передбачено, що учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці МВС колишнього СРСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього СРСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік таких держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України (абзаци 1, 3 пункту 2).

За змістом пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 08.02.1994 №63 та затвердженого нею Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців МВС, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього СРСР, проходили в період із квітня 1978 року по грудень 1989 року.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992р. №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

У пункті 3 цієї Постанови закріплено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним у її пункті 1, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - участь у бойових діях у воєнний час.

Згідно з Постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP" від 12.09.1991р. №1545-ХІІ, до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Водночас, спільною постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР "Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям" від 17.01.1983р. №59-27 було передбачено зараховування до вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за три місяці - час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання, - незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку з цим на лікуванні в лікувальних закладах.

До категорії працівників, яким законом передбачені такі ж пільги, було віднесено працівників, що працювали на посадах державних службовців та службовців, що працювали в державних органах, розрахунок стажу роботи яких здійснювався, зокрема, згідно з нормами Порядку №283. При цьому, до стажу державної служби зараховувався календарний строк проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан.

У той же час, зазначене вище законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення і отримання різних видів пенсій, соціальних виплат.

З аналізу наведених норм законодавства, можна дійти висновку, що служба у складі діючої армії в Демократичній Республіці Афганістан повинна зараховуватись на пільгових умовах з розрахунку - один місяць служби за три місяці служби до стажу роботи для призначення пенсії.

Тобто, зарахування пільгового стажу повинно проводитися органами Пенсійного фонду України при нарахуванні довічного утримання судді у відставці.

Правова позиція аналогічного змісту щодо подібних правовідносин викладена у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №818/1614/17, від 24.09.2020 у справі №808/3073/16, від 28.01.2021 у справі №825/1504/17.

Згідно з дипломом серії НОМЕР_2 від 20.07.1990, виданого Київським державним університетом ім. Т.Г. Шевченка та запису в трудовій книжці серїі НОМЕР_1 від 05.02.1991 позивач навчався в період з 01.09.1983 до 30.06.1990.

Відповідно до воєнного квитка серії НОМЕР_3 позивач проходив військову службу на посадах сержанського та рядового складу з 09.11.1984 до 14.10.1986, в тому числі з 14.05.1985 до 14.10.1986 приймав участь у бойових діях в ДРА.

Також, згідно із записами в трудовій книжці, позивач з 01.08.1990 до 02.07.1992 перебував на посаді стажера народного судді.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що періоди: строкової військової служби (в тому числі період служби в Демократичній республіці Афганістан у пільговому обчисленні один місяць за три місяці), половина терміну навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка та періоди роботи на посаді стажера народного судді підлягають зарахуванню до стажу, що дає право на одержання та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відтак, відповідач-2 відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, вищевказаних періодів діяв не в межах та не у спосіб визначений чинним законодавством, а тому спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення (перерахунку) пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про перерахунок пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Таким чином, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як територіального органу ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивача, зарахувати до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби з 09.11.1984 до 13.05.1985, період проходження військової служби в Демократичній республіці Афганістан з 14.05.1985 до 14.10.1986 у пільговому обчисленні один місяць за три місяці, половину строку навчання (денна форма) у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, період роботи з 01.08.1990 до 22.03.1992 стажистом народного судді у Черкаському районному народному суді Черкаської області, період роботи з 23.03.1992 до 02.07.1992 стажистом народного судді у Придніпровському народному суді м. Черкаси та повторно розглянути його заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 20.01.2025.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 72% грошової винагороди діючого судді Черкаського апеляційного суду, який працює на відповідній посаді, яка складає 184 тисячі 976 грн., яка зазначена у довідці Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 року № 04-24/61/2020 про суддівську винагороду, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 20.02.2020 та виплатити недоплачену суму довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Щодо допуску рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, як видно зі змісту процитованої норми, негайно виконуються рішення про присудження пенсії у межах суми стягнення за один місяць, тобто умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення певної суми пенсії, з якої можна виокремити її місячний розмір.

Проте, позивач просить суд зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тобто заявлено вимогу немайнового характеру.

Відтак, враховуючи наведене, правових підстав для допуску рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць, суд не вбачає.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд врахував частину 1 статті 382 КАС України, якою встановлено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Однак, позивачем не наведено аргументованих доводів та не надано доказів того, що рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконане, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права, а тому у задоволенні цієї вимоги позивача належить відмовити, як передчасної.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.01.2025 №99 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби з 09.11.1984 до 13.05.1985, період проходження військової служби в Демократичній республіці Афганістан з 14.05.1985 до 14.10.1986 у пільговому обчисленні один місяць за три місяці, половину строку навчання (денна форма) у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, період роботи з 01.08.1990 до 22.03.1992 стажистом народного судді у Черкаському районному народному суді Черкаської області, період роботи з 23.03.1992 до 02.07.1992 стажистом народного судді у Придніпровському народному суді м. Черкаси.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 20.01.2025 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ