Справа № 320/28148/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення стягнення, передбаченого статтею 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» за №13 від 12.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про відсутність у відповідача правових підстав для здійснення перевірки, за наслідком якої прийнято оскаржуване рішення. Стверджує, що постанова відповідача прийнята за відсутності фактичних і юридичних підстав для накладення стягнення за порушення абзаців 1 та 3 частини першої статті 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення в вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що на день проведення перевірки в приміщенні ресторанного господарства були відсутні кальяни. Із посиланням на постанову Верховного Суду у справі №140/1046/24 зазначає про відсутність у відповідача права на проведення перевірки, оскільки після введення воєнного стану Міністерство охорони здоров`я України уповноважене на надання погодження у формі рішення на проведення перевірки. Зазначає, що погодження МОЗ України відсутнє, а виданий Держпродспоживслужбою лист не є рішенням на погодження проведення перевірки.

Апелянт стверджує, що згідно наявного в матеріалах справи звернення ОСОБА_2 , відсутнє посилання на спричинення будь-якої шкоди, що є обов`язковим в розумінні частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Крім того, апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на санкцію статті 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

З цих та інших підстав, на думку апелянта, рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 та від 19.08.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до суду 25.06.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.05.2023 на підставі звернення гр. ОСОБА_2 з питань дотримання вимог законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернулося до Держпродспоживслужби з листом щодо надання погодження на здійснення заходів контролю, яке було отримане 03.05.2023 від Держпродспоживслужби № 15.1.3-6/10815.

У скарзі зазначалось про порушення Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», а саме, заклад ресторанного господарства «HOOKAH LOVE», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корпус 3 (господарюючий суб`єкт: ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), порушує законодавство України щодо тютюнопаління, суб`єкт господарювання продає тютюнові вироби у наборі з послугою приготування кальяну.

Головним управлінням 25.05.2023 виготовлено відповідні наказ про проведення перевірки №893 та направлення № 64-893.

За результатами проведення позапланового заходу складено акт від 02.06.2023 № 893-16, згідно якого вбачається, що позаплановий захід проводився на підставі звернення громадянина з приводу порушення вимог законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення в закладі ресторанного господарства «HOOKAH LOVE» ФОП ОСОБА_1 за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корпус 3.

Під час здійснення позапланового заходу 02.06.2023 встановлено, що в приміщенні (на терасі) закладу ресторанного господарства відвідувачам реалізуються тютюнові вироби (тютюн для кальяну, який реалізується з метою подальшого використання, а саме використання тютюну в поєднанні з отриманням споживачами послуги приготування кальяну, а саме зафіксовано використання 3 (трьох) кальянів для вживання споживачами, реалізованого суб`єктом господарювання тютюнових виробів (тютюн для кальяну), що є прямим стимулюванням продукту тютюнових виробів та використанням споживачами тютюнових виробів у приміщенні (на терасі) закладу ресторанного господарства в поєднанні з послугою приготування кальяну для подальшого вживання тютюну.

Отже, реалізація в закладі ресторанного господарства 3 (трьох) тютюнових виробів (тютюну для кальяну) здійснюється з метою їх подальшого використання споживачами при отриманні послуг з приготування кальяну та вживання таких тютюнових виробів у приміщенні закладу ресторанного господарства, що є стимулюванням продажу таких тютюнових виробів споживачам та прямим стимулюванням використання тютюнових виробів в поєднанні з послугою приготування кальяну.

За результатами перевірки 02.06.2023 видано припис №71 про усунення порушень вимог законодавства, яким приписано позивачу усунути вищезазначені порушення, відображені в акті, та надати відповідачу інформацію про виконання припису та вжиті заходи на поштову та електронну адресу з документальним підтвердженням до 23.06.2023.

На підставі частини шостої та сьомої статті 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», 12.06.2023 відповідачем винесено постанову № 13 про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» у загальному розмірі 90 000, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Основні принципи та напрями державної політики щодо попередження куріння тютюнових виробів, зниження рівня їх вживання серед населення, обмеження доступу до них дітей, охорони здоров`я населення від шкоди, що завдається їхньому здоров`ю внаслідок розвитку захворювань, інвалідності, а також смертності, спричинених курінням тютюнових виробів чи іншим способом їх вживання, визначає Закон України від 22 вересня 2005 року № 2899-IV «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», що закріплено у преамбулі до цього Закону.

Обмеження щодо реалізації (продажу), куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння встановлює стаття 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Статтею 16 цього ж Закону передбачена заборона реклами, стимулювання продажу та спонсорства тютюнових виробів.

Так, за правилами частин першої статті 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» забороняються будь-яка реклама та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, в тому числі:

проведення заходів з безоплатної роздачі, у тому числі для маркетингових досліджень та дегустації, обміну тютюнових виробів на тютюнові вироби чи будь-які інші товари, роботи, послуги;

використання тютюнових виробів з метою отримання товарів, робіт, послуг; пропонування або надання будь-якого прямого чи непрямого відшкодування на придбання або використання тютюнових виробів;

пропонування або надання бонусів, премій, повернення готівкових коштів, права на участь у будь-якій грі, лотереї, конкурсі, події, прямо або опосередковано пов`язаних з тютюновими виробами, або якщо умовою надання, або участі в яких, є придбання або вживання тютюнових виробів;

продаж тютюнових виробів у наборі з будь-якими іншими товарами або послугами;

розміщення інформації про виробника тютюнових виробів та/або тютюнові вироби у місцях, де ці вироби реалізуються чи надаються споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, за виключенням одного плаката розміром не більше 40х30 см на одне місце торгівлі, в якому надається текстова інформація про наявні в продажу тютюнові вироби та ціни на них;

розміщення інформації з метою стимулювання продажу тютюну безпосередньо на тютюнових виробах та/або їх упаковці, у тому числі: малюнків та інших зображень, які не є частиною захищеної торгової марки; адрес веб-сайтів, електронної пошти; вкладень до упаковки тютюнових виробів; текстової або графічної інформації на прозорій обгортці упаковки тютюнових виробів;

розміщення інформації щодо тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, в місцях проведення розважальних заходів, в місцях роздрібної торгівлі, на автотранспортних засобах та обладнанні;

надсилання повідомлень поштою, електронною поштою, повідомлень на мобільні телефони, поширення відеодисків, відеоматеріалів, компакт-дисків, комп`ютерних та інших ігор, розміщення інформації в мережі Інтернет з метою стимулювання продажу тютюнових виробів;

продаж, пропонування для продажу, поставка чи реклама нетютюнових виробів, послуг, реклама або упаковка яких містить напис, малюнок чи будь-яке інше зображення, повідомлення, які повністю або в частині ідентифікуються чи асоціюються з тютюновим виробом, знаком для тютюнових товарів і послуг чи з виробником тютюнових виробів;

інші заходи прямого та непрямого стимулювання продажу тютюнових виробів та вживання тютюну.

Відповідальність за порушення законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення визначає стаття 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», яка у частині першій та абзацах одинадцятому і тринадцятому частини другої містить, зокрема, такі норми:

Особи, винні у порушенні законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення, несуть відповідальність згідно з законом.

За порушення норм цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, застосовує фінансові санкції до суб`єктів господарювання у разі:

розміщення попільничок або куріння у приміщеннях закладів ресторанного господарства - від однієї тисячі гривень до десяти тисяч гривень;

порушення заборони щодо реклами, стимулювання продажу та спонсорства тютюнових виробів - від тридцяти тисяч гривень до п`ятдесяти тисяч гривень за кожен факт реклами на окремому рекламному носії або кожний окремий захід з метою стимулювання продажу тютюнових виробів.

Окрім цього, 15 березня 2006 року Верховна Рада України прийняла Закон України від 15 березня 2006 року № 3534-IV, яким ратифікувала Рамкову конвенцію (WHO FCTC).

Цей міжнародний договір спрямований на боротьбу з глобальною епідемією тютюнокуріння, в якому Сторони, зокрема, виявили серйозну стурбованість з приводу впливу всіх форм реклами, стимулювання продажу й спонсорства з метою заохочення вживання тютюнових виробів.

Для цієї та інших цілей у пункті (c) статті 1 Рамкової конвенції передбачено, що термін «Реклама й стимулювання продажу тютюну» означає будь-який вид передачі комерційної інформації, рекомендації або дії з метою, результатом або ймовірним результатом стимулювання продажу тютюнового виробу або вживання тютюну, прямо чи побічно.

У статті 8 «Захист від впливу тютюнового диму» WHO FCTC Сторони визнають, що наукові дані недвозначно підтверджують, що вплив тютюнового диму є причиною смерті, хвороб та інвалідності.

Кожна Сторона приймає та здійснює у сферах існуючої національної юрисдикції, визначених національним законодавством, і активно сприяє на інших рівнях юрисдикції прийняттю і здійсненню ефективних законодавчих, виконавчих, адміністративних і/або інших заходів, що забезпечують захист від впливу тютюнового диму на робочих місцях усередині приміщень, громадському транспорті й у закритих громадських місцях та у відповідних випадках в інших громадських місцях.

У статті 13 «Реклама, стимулювання продажу та спонсорство тютюнових виробів» WHO FCTC Сторони визнають, що повна заборона на рекламу, стимулювання продажу й спонсорство приведе до скорочення споживання тютюнових виробів.

Кожна Сторона, відповідно до своєї конституції або конституційних принципів, вводить повну заборону на всю рекламу, стимулювання продажу й спонсорство тютюнових виробів. Сюди входить, з урахуванням дотримання правових умов і наявності технічних засобів, які має ця Сторона, повна заборона на транскордонну рекламу, стимулювання продажу й спонсорство, що виходять з її території. У зв`язку з цим кожна Сторона приймає протягом п`яти років після набуття чинності Конвенцією для цієї Сторони відповідні законодавчі, виконавчі, адміністративні і/або інші заходи та подає відповідні доповіді згідно зі Статтею 21.

Сторона, яка не має можливості ввести повну заборону через свою конституцію або конституційні принципи, застосовує обмеження всієї реклами, стимулювання продажу й спонсорства тютюнових виробів. Сюди входить, з урахуванням дотримання правових умов і наявності технічних засобів, які має ця Сторона, обмеження або повна заборона на рекламу, стимулювання продажу й спонсорство, що виходять з її території та мають транскордонний ефект. У зв`язку з цим кожна Сторона приймає відповідні законодавчі, виконавчі, адміністративні і/або інші заходи та подає відповідні доповіді згідно зі Статтею 21.

Таким чином, Рамкова конвенція закликає до обмеження реклами, стимулювання продажу тютюнових виробів і впровадження суворих норм щодо продажу.

Україна з моменту ратифікації WHO FCTC зобов`язалася забезпечити вільне середовище від тютюнового диму у громадських місцях, місцях роботи, громадському транспорті та в інших закритих приміщеннях, і забезпечити повну заборону або обмежити заходи щодо стимулювання споживання тютюну.

У Рекомендаціях Всесвітньої організації охорони здоров`я (далі - ВООЗ) щодо кальянів і тютюнових сумішей, виданих у 2015 році (WHO Study Group on Tobacco Product Regulation - Waterpipe Tobacco Smoking: Health Effects, Research Needs and Recommended Actions by Regulators, 2015) ВООЗ підкреслює, що кальянний дим містить токсичні речовини, що шкодять здоров`ю так само, як і звичайні сигарети.

У закладах ресторанного господарства заборона на куріння тютюнових виробів в Україні почала діяти з 16 грудня 2012 року на підставі Закону України від 24 травня 2012 року № 4844-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення окремих положень про обмеження місць куріння тютюнових виробів», який вніс зміни до Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та виклав частину другу статті 13 цього Закону в такій редакції:

«Забороняється куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів:

1) у ліфтах і таксофонах;

2) у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я;

…

9) у приміщеннях закладів ресторанного господарства;

…».

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 «Класифікація закладів ресторанного господарства» ДСТУ 4281:2004 «Заклади ресторанного господарства. Класифікація», чинного з 01 липня 2004 року, до закладів ресторанного господарства належать: ресторан, ресторан-бар, кафе, кав`ярня, кафе-бар, кафе-пекарня, чайний салон, кафетерій, закусочна, шинок.

Під «приміщеннями закладів ресторанного господарства» розуміють усі внутрішні приміщення, призначені для обслуговування та перебування споживачів, а також для забезпечення роботи персоналу.

Таким чином, пункт 9 частини другої статті 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення окремих положень про обмеження місць куріння тютюнових виробів» встановлював заборону на куріння, зокрема, кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства.

При цьому, виходячи зі змісту визначень термінів, наданих у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», куріння тютюнових виробів - дії, що призводять до згорання тютюнових виробів, у результаті чого утворюється тютюновий дим (продукти згорання тютюнових виробів, що виділяються в повітря внаслідок їх куріння), який виділяється в повітря та вдихається особою, яка їх курить

Таке формулювання пункту 9 частини другої статті 13 вищезгаданого Закону та використання терміну «куріння» обмежувало заборону виключно дією куріння (згоряння тютюну), і, відповідно, ця заборона не поширювалася на альтернативні способи споживання у закладах ресторанного господарства тютюнових виробів та їх замінників, що створювало правову прогалину в забороні куріння в закладах ресторанного господарства.

Заклади ресторанного господарства як суб`єкти господарювання зобов`язані були забезпечувати виконання законодавства про заборону дій, що призводять до згоряння тютюнових виробів, у результаті чого утворюється тютюновий дим, створюючи умови, за яких куріння у приміщеннях було б неможливим.

16 грудня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1978-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо охорони здоров`я населення від шкідливого впливу тютюну», яким посилила боротьбу з поширенням тютюнокуріння, альтернативними способами споживання тютюну, стимулюванням продажу тютюнових виробів та їх використання у громадських місцях.

Цим Законом викладено в новій редакції, зокрема, статті 13 та 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», які регулюють обмеження щодо реалізації (продажу), куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння та заборону реклами, стимулювання продажу та спонсорства тютюнових виробів.

У пояснювальній записці до проєкту Закону України від 16 грудня 2021 року № 1978-IX було зазначено, що законодавчі заходи зі зменшення поширеності куріння базуються на міжнародній практиці і зобов`язаннях, а саме: імплементації РКБТ ВООЗ, Директиви 2014/40/ЄС та реалізації «Цілей сталого розвитку України» ООН, зокрема Цілі 3 - «забезпечення здорового способу життя та сприяння благополуччю для всіх у будь-якому віці». Норми законопроєкту сприятимуть виконанню Національного плану заходів щодо неінфекційних захворювань для досягнення глобальних цілей сталого розвитку, затвердженого постановою Уряду України 26 липня 2018 року від 26 липня 2018 року № 530-р.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного вище Закону дата набрання чинності змін для окремих положень Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» варіювалася.

Стаття 13 Закону № 2899-IV у новій редакції набрала чинності 11 липня 2022 року (через шість місяців з дня опублікування Закону про внесення змін (11 січня 2022 року), й передбачає заборону куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів: у ліфтах і таксофонах; у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я; у приміщеннях та на території навчальних закладів; у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; у приміщеннях закладів ресторанного господарства; у приміщеннях об`єктів культурного призначення; у приміщеннях органів державної влади, інших державних установ, органів місцевого самоврядування; у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності; у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян; у приміщеннях гуртожитків; на дитячих майданчиках; у місцях загального користування житлових будинків; у підземних переходах; у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, у тому числі в таксі; на вокзалах та станціях; на зупинках громадського транспорту.

Введення термінів «вживання та використання» заборонило не лише процес куріння, але й всі форми споживання у закладах ресторанного господарства тютюнових виробів та їх замінників.

Своєю чергою, абзаци перший - третій статті 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», у редакції, чинній станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин, передбачає заборону будь-якої реклами та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, у тому числі: використання тютюнових виробів з метою отримання товарів, робіт, послуг; пропонування або надання будь-якого прямого чи непрямого відшкодування на придбання або використання тютюнових виробів.

Зміст вищевикладених положень законодавства та міжнародних договорів України засвідчує, що норми частини другої статті 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» забороняють будь-яке вживання кальянів у закладах ресторанного господарства та інших місцях, де діє заборона.

У зв`язку із такою забороною (без жодних винятків) кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства, надання закладом послуги відвідувачам з приготування кальяну потрібно вважати стимулюванням продажу тютюнових виробів відповідно до статті 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», навіть якщо безпосередньо не відбувається реклама продукту.

Аналогічна правова позиція вже була раніше висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах в постанові від 20 грудня 2024 року у справі №320/29317/23.

У подальшому вказана правова позиція була застосована Верховним Судом й у справі № 320/29221/23 й викладена у постанові від 30 травня 2025 року, у якій Суд виснував наступне:

- кальяни, у зв`язку зі змінами у законодавстві з 11 липня 2022 року, підпадають під абсолютну заборону в закладах ресторанного господарства, незалежно від їхнього складу;

- надання закладами ресторанного господарства послуг, заборонених статтею 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», зокрема, з приготування кальянів є стимулюванням продажу тютюнових виробів у розумінні статті 16 цього Закону навіть якщо безпосередньо не відбувається реклама продукту.

Щодо суті виявленого порушення ФОП ОСОБА_1 вимог Закону №2899-IV, колегія суддів виходить з наступного.

Так, в акті перевірки від 02.06.2023 № 893-16 зафіксовано, що під час здійснення позапланового заходу встановлено, що в приміщенні (на терасі) закладу ресторанного господарства відвідувачам реалізуються тютюнові вироби (тютюн для кальяну, який реалізується з метою подальшого використання, а саме використання тютюну в поєднанні з отриманням споживачами послуги приготування кальяну, а саме зафіксовано використання 3 (трьох) кальянів для вживання споживачами, реалізованого суб`єктом господарювання тютюнових виробів (тютюн для кальяну), що є прямим стимулюванням продукту тютюнових виробів та використанням споживачами тютюнових виробів у приміщенні (на терасі) закладу ресторанного господарства в поєднанні з послугою приготування кальяну для подальшого вживання тютюну.

Отже, реалізація в закладі ресторанного господарства 3 (трьох) тютюнових виробів (тютюну для кальяну) здійснюється з метою їх подальшого використання споживачами при отриманні послуг з приготування кальяну та вживання таких тютюнових виробів у приміщенні закладу ресторанного господарства, що є стимулюванням продажу таких тютюнових виробів споживачам та прямим стимулюванням використання тютюнових виробів в поєднанні з послугою приготування кальяну.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції встановив, що посадові особи ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві зафіксували у закладі ресторанного господарства «HOOKAN LOVE» порушення вимог Закону № 2899-IV.

Так, представником відповідача до суду першої інстанції разом із запереченнями від 29.04.2024 надано матеріали відеофіксації X300020__2635 (в підсистемі Електронний суд назва файлу - «Без названия.mp4), якими підтверджується факт порушень, які зазначені в акті перевірки від 02.06.2023.

Таким чином, вищевказаними доказами спростовуються доводи апелянта про те, що контролюючим органом не надано жодних доказів на підтвердження наявності використаних позивачем 3 (трьох) кальянів для вживання споживачами.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача права на проведення перевірки, оскільки після введення воєнного стану Міністерство охорони здоров`я України уповноважене на надання погодження у формі рішення на проведення перевірки, однак таке було відсутнє, а виданий Держпродспоживслужбою лист не є рішенням на погодження проведення перевірки, колегія суддів не приймає до уваги та не надає їм оцінку, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказані підстави позову не були заявлені позивачем під час подання позовної заяви та розгляду справи в суді першої інстанції.

Виходячи із зазначеного, вказані доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються до уваги.

Щодо доводів апелянта про відсутність посилання в оскаржуваній постанові на санкцію статті 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», то колегія суддів звертає увагу, що перевіркою зафіксовано три факти стимулювання продажу тютюнових виробів (кальян) у закладі ресторанного господарства «HOOKAN LOVE», тому Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції у сумі 90 000,00 грн (у мінімально встановленому розмірі за кожний факт порушення).

Таким чином, доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення від 30.04.2025 колегія суддів не вбачає.

При цьому не заслуговують на увагу доводи ФОП ОСОБА_1 про те, що у зверненні громадянки ОСОБА_2 відсутнє посилання на спричинення будь-якої шкоди, а тому останнє є необґрунтованим, оскільки вищевказане звернення за вх. Т-1057 від 20.04.2023 відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» та, відповідно, є обов`язковим для розгляду у встановленому Законом порядку (а.с.76).

Судом першої інстанції правильно зазначено, що законом не покладено на громадянина в обов`язковому порядку додавати до заяви докази що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, а лише за наявності що підтверджують такі порушення.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржуваному судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі №320/28148/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова