Справа № 560/12731/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши заяву по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , в.о. начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області Квятківської Марії Францівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду від позивачки 13.11.2025 року надійшла заява про відвід головуючого судді Матущака В.В. у зв`язку з наявністю обставин, які викликають у позивача сумніви щодо неупередженості або безсторонності судді.

Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року адміністративну справу №560/12731/25 зупинено до вирішення питання про відвід судді Матущака Вадіма Вікторовича. Адміністративну справу №560/12731/25 передано для вирішення питання про відвід в порядку встановленому частиною 1 статті 31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.11.2025 року для розгляду заяви про відвід визначено суддю Шевчука О.П.

В обґрунтування поданої заяви заявниця зазначає, що з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості суду та забезпечення її права на справедливий суд, на доступ до неупередженого, справедливого та безстороннього суду, особливо убезпечення позивачки від злочинів (за визначенням ККУ: стст. 364,366,127) судді Матущака В.В., керуючись стст. 3, 6, 13 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якими визначено, що національні суди пріоритетно, поряд з усіма нормами Національного законодавства, застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права; пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, - впяте, з наведених підстав злодіянь судді Матущака, заявляє категоричну недовіру і відвід судді Матущака Вадіма Вікторовича.

Вирішуючи заяву про відвід, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

В поданій заяві про відвід судді Матущака Вадіма Вікторовича позивачка зазначає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, у зв`язку з наявністю обставин, які викликають у позивача сумніви щодо неупередженості або об`єктивності судді з підстав, зазначених вище.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідно до статті 2 Закону України 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі П`єрсак проти Бельгії (Piersac vs Belgium) ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

В даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Суд зазначає, що згідно довідки від 14.11.2025 по адміністративній справі №560/12731/23 складеною головним спеціалістом відділу документального забезпечення Хмельницького окружного адміністративного суду Р.С. Кравчук встановлено, що остання 14.11.2025 під час реєстрації заяви про відвід судді Матущака В.В. повторно допущено помилку, про що свідчить протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду. Після виправленої помилки, задля усунення наслідків, Кравчук Р.С. було проведено повторний розподіл, що засвідчено протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, де суддя Матущак В.В. був виключений з розподілу (підстава проведення повторного розподілу ст.40, 41 відвід (самовідвід) КАС України.

Отже, під час здійснення повторного розподілу заяви позивачки про відвід судді Матущака В.В. від 14.11.2025 такий розподіл було вчинено у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки суддя Матущак В.В. не приймав участь у проведення повторного розподілу заяви та був виключений зі списку суддів, які приймають участь в розподілі заяви.

А тому, в даному випадку вини судді Матущака В.В. у неправильному проведенні автоматизованого розподілу заяви про відвід судді немає, оскільки судді не приймають участь у проведенні розподілу справ (заяв), адже такі повноваження належать працівникам відділу документального забезпечення Хмельницького окружного адміністративного суду.

Крім того, суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що вказані обставини на які посилається позивачка в заяві про відвід судді не стосуються заявленого в позовній заяві предмета спору.

Отже, суд виходить з того, що наведені заявницею обставини на обґрунтування заяви про відвід судді Матущака В.В. не містять об`єктивних підстав, які б, у розумінні пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України, зумовлювали відведення вказаного судді від розгляду цієї справи.

Інших підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи № 560/12731/25 судді Матущака Вадіма Вікторовича і викликали необхідність у його відводі, суд не встановив.

За таких обставини і правових підстав, суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Матущака Вадіма Вікторовича є необґрунтованою, а тому, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 39, 40, 41, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Матущака Вадіма Вікторовича у справі № 560/12731/25.

Справу № 560/12731/25 передати для продовження розгляду відповідно до вимог КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя О.П. Шевчук