Справа № 280/190/23
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 листопада 2025 року

м. Київ

справа №280/190/23

адміністративне провадження № К/990/46945/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Гриціва М.І., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі №280/190/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , не зарахування до стажу при здійсненні перерахунку довічного грошового утримання стажу роботи в органах прокуратури 9 років 11 місяців 05 днів, половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 01 рік 11 місяців 00 днів, календарний період проходження строкової військової служби (з пільговим коефіцієнтом 3 за період з 05 січня 1984 року по 13 грудня 1985 року) - 06 років 01 місяць 02 дні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати (включити) до стажу на роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні (перерахунку) розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді - 16 років 02 місяці 11 днів, стаж роботи в органах прокуратури - 9 років 11 місяців 05 днів, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 01 рік 11 місяців 00 днів, календарний період проходження строкової військової служби (з пільговим коефіцієнтом 3 за період з 05 січня 1984 року р. по 13 грудня 1985 року) - 06 років 01 місяць 02 дні, а всього стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 , що дає йому право на призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 34 роки 01 місяць 18 днів;

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06 липня 2022 року № 38, за яким зроблений перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з компенсацією втрат частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати за довідкою Апеляційного суду Запорізької області №01/51/21 від 15 червня 2021 року з 01 січня 2020 року, протокол розрахунок заборгованості за період з 01 січня 2020 року по 29 лютого 2020 року, здійснений на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року по справі № 280/6238/21, виходячи із розрахунку загального процента розрахунку пенсії (довічного грошового утримання судді у відставці) в розмірі 50 відсотків від заробітку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці за довідкою Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2021 року за № 01/51/21 з 01 січня 2020 року в розмірі 78 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та без оподаткування, Відповідно до частини 6 статті 245 КАС України протягом десяти днів з дня отримання рішення суду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити внаслідок перерахунку заборгованість за період з 01 січня 2020 року з урахуванням раніше проведених виплат та компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог статті 2 статті Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 п`ять тисяч моральної шкоди.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2025 позовну задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , не зарахування до стажу при здійсненні перерахунку довічного грошового утримання половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 01 рік 11 місяців 00 днів, календарний період проходження строкової військової служби (з пільговим коефіцієнтом 3 за період з 05 січня 1984 року по 13 грудня 1985 року) - 06 років 01 місяць 02 дні.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів"1402-VIII зі змінами та доповненнями, зарахувати (включити) до стажу на роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні (перерахунку) розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 01 рік 11 місяців 00 днів, календарний період проходження строкової військової служби (з пільговим коефіцієнтом 3 за період з 05 січня 1984 року по 13 грудня 1985 року) - 06 років 01 місяць 02 дні, а всього стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 , що дає йому право на призначення перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 34 роки 01 місяць 18 днів.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06 липня 2022 року № 38, за яким зроблений перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з компенсацією втрат частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати за Довідкою Апеляційного суду Запорізької області №01/51/21 від 15 червня 2021 року з 01 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року, здійснений на виконання Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року по справі № 280/6238/21 року, виходячи із розрахунку загального процента розрахунку пенсії (довічного грошового утримання судді у відставці) в розмірі 50 відсотків від заробітку.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за довідкою Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2021 року за № 01/51/21 за період з 01 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року в розмірі 78 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити внаслідок перерахунку заборгованість за період з 01 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року з урахуванням раніше проведених виплат та компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач та позивач подали апеляційні скарги.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2025 у справі №280/190/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06 липня 2022 року № 38.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці за довідкою Запорізького апеляційного суду від 15 червня 2021 року за № 01/51/21 з 01 січня 2020 року виходячи з наявності у ОСОБА_1 30 років 01 місяця 15 днів стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

14.11.2025 до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025, та направити справу на повторний апеляційний розгляд.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на підпункти «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу).

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи правильність висновків суду апеляційної інстанції та обґрунтованість доводів касаційної скарги, Верховний Суд керується такими мотивами.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 13 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 14 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Також, частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктами 3, 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є: справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

В касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин.

Також, в касаційній скарзі відповідач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпунку «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначаючи, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення.

Однак обґрунтування касаційної скарги не дають підстав вважати, що ця справа становить значний суспільний інтерес, оскільки вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Скаржник не наводить обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет цього спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Стосовно «виняткового значення» справи для позивача, то в цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Однак, твердження скаржника про те, що справа становить виняткове значення для нього не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в особливу категорію спорів.

Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зазначені скаржником в касаційній скарзі обставини є загальними та притаманні кожній аналогічній справі.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд вважає, що скаржник не довів наявність підстав, вказаних у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі.

Інших обґрунтувань щодо наявності підстав касаційного оскарження у справах, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 328 КАС України скаржник не зазначив.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі №280/190/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Г. Стеценко

Судді М.І. Гриців

Н.В. Коваленко