Справа № 460/8251/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2025 року м. Рівне №460/8251/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС в Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.03.2018 №0146372/5002-1712, №0146373/5002-1712, №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, №0146376/5002-1712, №0146377/5002-1712, від 01.09.2022 №0950287/2410-1712, №0950288/2410-1712, №0950289/2410-1712, №0950290/2410-1712, №0950291/2410-1712, №0950293/2410-1712 та податкової вимоги від 26.09.2019 №3535-53.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що чотири об`єкти нерухомого майна, на які податковим органом було нараховано податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, були зареєстровані за двома власниками та фактично з 2017 року позивач була позбавлена можливості володіти, користуватися і розпоряджатися ним. Вважає, що нарахування податковим органом в цей період податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є безпідставним, а такі рішення необґрунтованими і протиправними. З огляду на наведене, просило позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.05.2025 відмовлено у відкритті провадженні у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.03.2018 №0146372/5002-1712, №0146373/5002-1712, №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, №0146376/5002-1712, №0146377/5002-1712 з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.170 КАС України.

Цього ж дня іншою ухвалою суду від 13.05.2025 позовну заяву в частині решти позовних вимог залишено без руху.

Ухвалою суду від 27.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування заперечень зазначив, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач була одноособовим власником спірних об`єктів нерухомості, право спільної власності (сумісної чи часткової) на ці об`єкти не зареєстровано, інших відомостей щодо зазначеного майна, зокрема щодо будь яких спорів тощо ні контролюючому органу надано не було ні державному реєстратору надано не було. Стверджує, що в силу вимог пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України позивач як власник об`єктів нежитлової нерухомості зобов`язана сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вважає, що податковий орган у спірних правовідносинах діяв на підставі і в межах повноважень, а оскаржувані рішення є правомірними та підстав для їх скасування немає. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою суду від 10.10.2025 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.03.2018 №0146372/5002-1712, №0146373/5002-1712, №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, №0146376/5002-1712, №0146377/5002-1712 прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій частині.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив таке.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційна довідка від 04.04.2018 №119605488 ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна, а саме:

- склад міндобрив, заг.площею 1146,2кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );

- будівля зерноскладу, заг.площею 829,8кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 );

- будівля сіносховища, заг.площею 973,6кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 );

- будівля «підвал холодильника», заг.площею 89,1кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 );

- будівля ангару на току, заг.площею 532,4кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 );

- будівля комори, заг.площею 594,3кв.м (знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ).

28.03.2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області складено податкові повідомлення-рішення форми «Ф», згідно з якими ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» за 2017 рік, а саме: №0146372/5002-1712 на суму 18339,20 грн., №0146373/5002-1712 на суму 13276,80 грн., №0146374/5002-1712 на суму 15577,60 грн., №0146375/5002-1712 на суму 1425,60 грн., №0146376/5002-1712 на суму 8518,40 грн., №0146377/5002-1712 на суму 7924 грн.

26.09.2019 Головне управління ДПС у Рівненській області сформувало та направило позивачу податкову вимогу форми «Ф» №3735-53 від 26.09.2019 на загальну суму податкового боргу 15507,79 грн.

Також 01.09.2022 Головним управлінням ДПС у Рівненській області складено податкові повідомлення-рішення форми «Ф», згідно з якими ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості» за 2021 рік, а саме: №0-1712 на суму 29208 грн, №0-1712 на суму 2673 грн, : №0-1712 на суму 15972 грн, №0-1712 на суму 17829 грн, : №0-1712 на суму 24894 грн, №0-1712 на суму 34386 грн.

В січні 2025 року позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення звірки та скасування зазначених вище податкових повідомлень-рішень, оскільки при вирішенні питання щодо суми податкового боргу податковим органом не було враховано рішення Рівненського районного суду від 19.05.2021 у справі №570/4592/18, згідно з яким на користь позивача витребувано з незаконного володіння нерухоме майно, на яке було нараховано спірний податок.

Листом від 31.01.2025 №1236/6/17-00-24-10-06 ГУ ДПС у Рівненській області повідомило про правомірність нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відсутність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 28.03.2018 і 01.09.2022 та вимоги від 26.09.2019.

Вважаючи протиправними вказані податкові повідомлення-рішення та вимогу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правовідносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

В підпункті 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України визначено, що податок на майно належить до місцевих податків.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору (п.10.3 ст.10 ПК України).

За змістом статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Пункт 266.8 статті 266 ПК України встановлює порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об`єкта оподаткування податком. Так у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України за загальним правилом податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №476 затверджено Порядок подання органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та органами, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, пунктами 3, 4 вказаного вище Порядку, в редакції станом на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, передбачено, що Мін`юст, територіальні органи і підрозділи ДМС подають до 15 квітня 2013 р., а у подальшому - щокварталу протягом 15 днів після закінчення податкового (звітного) кварталу контролюючим органам відомості станом на перше число відповідного кварталу.

Мін`юст подає ДФС інформацію про об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у тому числі нерезидентів (далі - нерухоме майно), із зазначенням прізвища, імені та по батькові фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органові і мають відмітку у паспорті), найменування юридичної особи та її податкового номера, адреси і типу нерухомого майна, його реєстраційного номера, загальної та житлової площі нерухомого майна, виду спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної власності), розміру частки у праві спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної часткової власності), підстави виникнення права власності і дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Передача зазначеної інформації здійснюється на центральному рівні між Мін`юстом і ДФС в електронній формі телекомунікаційними каналами зв`язку.

Підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, ОСОБА_1 набула право приватної власності на об`єкти нерухомого майна, на яке податковим органом було нараховано податок на нерухоме майно на підставі рішення зборів співвласників майна колишнього КСП «Світанок».

ПСП «Світанок» було ліквідовано 19.09.2008. Згідно з книгою обліку виданих свідоцтв про право власності на майновий пай ОСОБА_1 є власником свідоцтва про право власності та має право на отримання частки пайового майна. Загальними зборами співвласників було вирішено передати ОСОБА_1 у приватну власність в т.ч. приміщення: будівля зерноскладу, площа 830 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; приміщення комори, площа 603,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; приміщення ангару на току, площею 532,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; приміщення сіносховища, площа 973,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , приміщення складу міндобрив за адресою: АДРЕСА_1 .

В липні 2017 року позивач дізналася, що частина майна, а саме: будівля зерноскладу, площа 830 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення сіносховища, площа 973,6 кв, м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , також було зареєстроване за ФГ «Малинове сяйво» (), підстава виникнення права власності: акт приймання передачі нерухомого майна.

Також в липні 2017 року ОСОБА_1 дізналася, що частина майна, а саме: будівля ангару на току, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , також було зареєстроване за TОB «Волинь Агро Інвест» (9), підстава виникнення права власності: акт приймання передачі нерухомого майна.

Тобто, 4 об`єкти нерухомого майна на які податковим органом було нараховано податковий борг в сумі 218088, 20 грн по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 2017 по 2019 роки зареєстровано за двома власниками, (підтверджено витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ФГ «Малинове сяйво» та ТОВ «Волинь Агро Інвест»).

Таким чином, фактично з 2017 ОСОБА_1 була позбавлена права володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном, а тому з метою захисту своїх прав звернулась до Рівненського районного суду Рівненської області з віндикаційним позовом, яким було розглянуто справу № 570/4592/18.

Згідно з рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/4592/18 від 19.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Малинове сяйво», ОСОБА_2 , ТзОВ «Волинь Агро Інвест», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Рівнеобленерго» про витребування майна з чужого незаконного володіння було задоволено.

Вирішено витребувати у Фермерського господарства «Малинове сяйво» (ідентифікаційний код 41267332, Рівненська обл., Костопільський р-н., с. Головин, вул. Тракторна, буд.8 б) на користь ОСОБА_1 будівлю зерноскладу, площа 830 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; приміщення комори, площа 603,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; приміщення сіносховища вул. Центральна, 55 в, с. Голишів, Рівненського району, Рівненської області.

Також було вирішено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Агро Інвест» (, Рівненська обл., Костопільський р-н., с.Головин, вул. Тракторна, буд. 8 Б) приміщення ангару на току, площею 532,1 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 69 г.

Суд враховує, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.

Рішення Рівненського районного суду Рівненької області у справі № 570/4592/18 від 19.05.2021 набрало законної сили 30.11.2021, після його перегляду Рівненським апеляційним судом.

Вказані обставини в силу вимог ч.4 ст.78 КАС мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи, позаяк встановлені постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №460/8336/23.

За сталою практикою Верховного Суду, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

З огляду на наведене, в період нарахування ОСОБА_1 податковим органом податку на нерухоме майно згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями (за 2017 та 2021 роки) вона не могла володіти вказаним вище майном, оскільки у нього було два власники, а законно користуватись вказаним майном вона змогла лише після його витребування у незаконного володільця, тобто після 30.11.2021.

Разом з цим, слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) зазначено, що: «власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (див. пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (п. 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

ОСОБА_1 право володіти, користуватись та розпоряджатись даними приміщеннями було відновлено лише 30.11.2021, відповідно податок на нерухоме майно не міг нараховуватись їй у 2019 та 2021 роках, незалежно від наявних даних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так як вона мала змоги володіти, користуватись та розпоряджатись спірним майном.

У постанові від 27.02.2024 у справі №440/9997/22 Верховний Суд виснував, що об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Для обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган використовує: (1) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; або (2) відомості з оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документи на право власності; або (3) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та документів, наданих платником, у сукупності. законодавець передбачив кілька джерел, з яких податковий орган може отримати відомості, необхідні для обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У наведеній справі Суд критично оцінив доводи податкового органу, що підставою для визначення бази оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості є тільки дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр є лише джерелом інформації, зокрема, щодо характеристик бази оподаткування.

Верховний Суд у постанові від 22.10.2025 у справі №560/21804/23 погодився із наведеними висновками та не знайшов підстав для відступу від них.

Так, вирішуючи питання пріоритету даних, які має використовувати податковий орган, у разі наявності підтверджених розбіжностей між відомостями, що містяться у Державному реєстрі та у документах платника податків, колегія суддів зазначила наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV).

За визначенням, наведеним у пунктах 1, 2 частини першої статті 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

За правилами частини другої статті 12 Закону №1952-IV відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Питання застосування норми частини другої статті 12 Закону №1952-IV вже неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду. Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 24 січня 2020 року (справа № 910/10987/18), від 26 жовтня 2022 року (справа № 538/2185/14-ц), від 20 лютого 2018 року (справа № 917/553/17), Верховний Суд дійшов висновку, що нормою частини другої статті 12 Закону № 1952-IV законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії, та які мають пріоритет над записами, що містяться у цьому Державному реєстрі.

Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 02 липня 2019 року (справа № 48/340), від 12 березня 2019 року (справа № 911/3594/17), від 19 січня 2021 року (справа № 916/1415/19), відомості Державного реєстру презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.

Отже, за загальним правилом, якщо особа заперечує актуальність відомостей, внесених до Державного реєстру, останні можуть бути спростовані шляхом надання для дослідження документів, на підставі яких може бути доведено чи спростовано приналежність належного йому майна до об`єкта оподаткування у розумінні вимог податкового законодавства. Аналогічний підхід впроваджено законодавцем і у нормі підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, яка передбачає можливість встановлення бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки на підставі відомостей Державного реєстру, але й з урахуванням оригіналів документів платника податків, зокрема документів про право власності.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до податкового органу з заявами про проведення звірки у зв`язку з урахуванням обставин, встановлених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №460/8336/23, щодо перебування належного їй майна у фактичному володінні і користування інших осіб. Однак такі пояснення і надані позивачем документи щодо невідповідності обставин даним Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не були враховані відповідачем.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.10.2025 у справі №560/21804/23, згідно з якими запроваджений законодавцем порядок взаємодії між податковим органом та платником податків, про який йшлося вище, спрямований, в першу чергу, на забезпечення правильності визначення об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та усунення помилок у нарахуванні такого податку, що можуть бути допущені контролюючим органом. Зокрема, застосування такого порядку дає змогу уникнути ситуацій нарахування означеного податку на об`єкти, які не підлягають оподаткуванню.

Таким чином, податковий орган повинен був на підставі приписів підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України у взаємозв`язку з положеннями підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України здійснити перерахунок податкового зобов`язання позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період до 30.11.2021, тобто до відновлення права позивача володіти, користуватись та розпоряджатись спірними приміщеннями.

З огляду на наведене, нараховуючи позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 та 2021 роки згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 28.03.2018 №0146373/5002-1712, №0146372/5002-1712, №0146377/5002-1712, №0146376/5002-1712, №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, від 01.09.2022 №0-1712, №0-1712, №0-1712, №0950290- 2410-1712, №0-1712, №0-1712, від 16.05.2019 №0-1712, та виносячи податкову вимогу про сплату боргу №3735-53 від 26.09.2019, коли фактичним власником спірних приміщень було Фермерське Господарство «Малинове сяйво» та ТОВ «Волинь Агро Інвест», ГУ ДПС у Рівненській області діяло не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

Встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що податкові повідомлення-рішення від 28.03.2018 №0146373/5002-1712, №0146372/5002-1712, №0146377/5002-1712, №0146376/5002-1712, №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, від 01.09.2022 №0-1712, №0-1712, №0-1712, №0950290- 2410-1712, №0-1712, №0-1712, від 16.05.2019 №0-1712, та податкова вимога про сплату боргу №3735-53 від 26.09.2019 не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, необґрунтовані, а отже протиправні і підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах та доказів на обґрунтування прийнятих оскаржуваних рішень не надав. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 28.03.2018 №0146373/5002-1712, №0146372/5002-1712, №0146377/5002-1712, №0146376/5002-1712, №0146374/5002-1712, №0146375/5002-1712, від 01.09.2022 №0-1712, №0-1712, №0-1712, №0950290- 2410-1712, №0-1712, №0-1712, від 16.05.2019 №0-1712 та податкову вимогу №3735-53 від 26.09.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 3111,44 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 листопада 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС в Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Д.П. Зозуля