Справа № 380/100/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/100/25 пров. № А/857/16860/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Носа С.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної міграційної служби України,

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року з питань закриття провадження у справі (суддя Мартинюк В.Я., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/100/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства "Документ",

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства "Документ", в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства «Документ» та його відокремленого підрозділу філії в Польщі (центр у м. Краків) щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні та передачі, доставці та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, замовленого 11.04.2024 (заява-приєднання №10014274 до Публічного договору про надання послуг), серії GJ № 236847, дата видачі: 18.04.2024, дійсний до: 18.04.2034, орган, що видав 2110, оформленого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) зобов`язати Державну міграційну службу України вжити у межах своїх повноважень заходів із забезпечення оформлення та доставки оформленого на ім`я ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , дата видачі: 18.04.2024, дійсний до: 18.04.2034, орган, що видав 2110, від Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області; 3) зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області передати оформлений на ім`я ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , дата видачі: 18.04.2024, дійсний до: 18.04.2034, орган, що видав 2110, разом з копіями заяви, заяви-анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) у встановленому порядку до Державного підприємства «Документ»; 4) зобов`язати Державне підприємство «Документ» здійснити доставку оформленого на ім`я ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , дата видачі: 18.04.2024, дійсний до: 18.04.2034, орган, що видав 2110, разом з копіями заяви, заяви-анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) до його відокремленого підрозділу філії в Польщі (центр у м. Краків); 5) зобов`язати Державне підприємство «Документ» в особі відокремленого підрозділу філії в Польщі(центр у м. Краків) видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , дата видачі: 18.04.2024, дійсний до: 18.04.2034, орган, що видав 2110, оформлений на його ім`я, в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення 11.04.2024, у тому числі без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження.

08.04.2025 року представником позивача подано заяву про закриття провадження у справі, в якій він зазначає, що оскаржувані порушення були виправлені суб`єктами владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. Просив закрити провадження у справі №380/100/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства Документ, а також відокремленого підрозділу ДП Документ філії у Польщі (центр у м. Краків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з виправленням суб`єктами владних повноважень оскаржуваних правопорушень, задовольнити клопотання про повернення судового збору позивачу ОСОБА_1 та його зарахування на рахунок позивача ОСОБА_1 у справі № 380/100/25.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 заяву про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління ДМС у Закарпатській області, Державного підприємства Документ про визнання бездіяльності протиправною - закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 3875 грн. 84 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову.

З цією ухвало суду в частині вирішення питання щодо відшкодуванням позивачу понесених ним судових витрат не погодився відповідач Державна міграційна служба України. Вважає апелянт, що оскаржувана ухвала суду прийнята в частині стягнення судового збору з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає у цій частині скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що під час постановлення ухвали суд першої інстанції не взяв до уваги, що позов було заявлено до трьох відповідачів, ДМС - є одним з трьох відповідачів та у своєму відзиві зазначали про те, що ДМС, тобто Відповідачем 1 та її відповідним територіальним органом виконано свої повноваження у відповідності до визначеної законодавством процедури. Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки ні кількості відповідачів у справі, ні правовій природі спірних правовідносин. Водночас, аналіз норм законодавства свідчить про те, що повернення судового збору та розподіл судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок їх застосування регулюються по різному. Вважає скаржник, що оскільки судом задоволено клопотання позивача про закриття провадження у справі відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, в зв`язку з тим, що оскаржуване порушення (рішення) суб`єкта владних повноважень було самостійно виправлене останнім, суд першої інстанції мав повернути позивачу з Державного бюджету України суми судового збору сплаченого при подачі позову на підставі Закону України «Про судовий збір». Враховуючи вищезазначене, ДМС не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ДМС судового збору сплаченого при поданні позову у розмірі 3875,84 грн, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали суду в частині стягнення судового збору з відповідача не вірно застосовано норми процесуального права та не враховані норми чинного законодавства.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати ухвалу суду від 14.04.2025 року в частині стягнення судового збору з Державної міграційної служби України у цій справі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, згідно п.8 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Згідно із ч.2 ст.238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

За приписами частин першої - другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч.1 ст.140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Згідно абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною сьомою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Як визначено абз.1 ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведених правових норм при закритті провадження у справі у відповідності до п.8 ч.1 ст.238 КАС України суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не врахував, що до участі у справі залучені три відповідача, до яких заявлені відповідні вимоги, отже, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору підлягають компенсації шляхом стягнення таких з трьох відповідачів порівну.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до квитанцій №7780-1290-2303-1070 від 05.01.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання позову на суму 968 грн. 96 коп. та квитанції №3121-7224-0163- 4188 від 23.01.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання позову на суму на суму 2906 грн. 88 коп. Загальний розмір 3875 грн. 84 коп..

У такій ситуації підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань кожного відповідача по 1291,95 грн. (3875,84:3).

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Державної міграційної служби України підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції від 14.04.2025 підлягає зміні в частині стягнення судового збору, а саме, абзац третій резолютивної частини оскаржуваної ухвали суду викласти в нові редакції щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів по 1291,95 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. У решта частині оскаржувану ухвалу суду належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України задоволити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року з питань закриття провадження у справі в адміністративній справі №380/100/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства "Документ" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії змінити в частині стягнення судового збору, а саме, абзац третій резолютивної частини цієї ухвали суду викласти в такій редакції:

«Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України (), Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (), Державного підприємства "Документ" () по 1291 (одній тисячі двісті дев`яносто одній) гривні 95 копійок судового збору, сплаченого при поданні позову».

У решта частині ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року з питань закриття провадження у справі №380/100/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
С. П. Нос