Справа № 279/6792/25
Суддя: Пацко О. О.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 279/6792/25
Провадження 2-а/279/89/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року місто Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Пацко О.О., секретаря судового засідання Зубкової І.М., розглянувши в м.Коростень адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Потопальський Микола Володимиролвич до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

До Коростенського міськрайонного суду Жимтомирської області надійшов адміністративний позов, у якому адвокат Потопальський М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить поновити, пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5920058 від 12.10.2025 скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.. ст. 126, ч.2 ст.122 КУпАП. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що інспектором Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Хлановським Миколою Павловичем 12.10.2025 винесено постанову серії ЕНА №5920058 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП. Згідно даної постанови: «водій на автодорозі Васьковичі-Шепетівка 41 кілометр керував транспортним засобом з порушенням вимог правил дорожнього руху, а саме під час руху тримав телефон в руках та розмовляв, та не пред`явив на вимогу свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Чим порушив 2.4 ст.126 ч.І КУАП. Згідно ст. 36 ч.2 КУпАП, чим порушив п.2.9 д. ПДР- корис. водієм під час руху ТЗ засобами зв`язку, не обладн. техн. пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук. Зазначена постанова є неправомірно та підлягає скасуванню, оскільки зміст постанови не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Так, з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачається, що на записі №858197 зафіксована розмова працівників поліції та ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, початок запису 13:25:01, закінчення запису 13:50:26. ОСОБА_1 заперечував користування телефоном під час руху транспортного засобу. На прохання надати докази порушення правил дорожнього руху працівник поліції переглянувши відео реєстратор повідомив, що якість запису низька і докази працівник поліції надати не може (на записі час 13:32).

В той же час, на вимогу працівників поліції надати документи для складання постанови про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 неодноразово заявляв, що документи на право керування транспортним засобом і технічний паспорт він має, але надасть після ознайомлення з доказами вчинення ним правопорушення, яке стало підставою зупинки, оскільки така вимога за відсутності доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення не відповідає змісту ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» і є протиправною.

Щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.І КУпАП, слід зазначити наступне: вимога показати документи не є самостійним правом поліцейського, а похідним від законної підстави зупинки. Якщо зупинка незаконна, то й вимога пред`явити документи не має юридичної сили. Це відповідає положенням пункту 2.4 ПДР, який зобов`язує водія показувати документи лише тоді, коли поліцейський діє в межах закону.

Тобто при постановленні спірної постанови відповідачем не було з`ясовано чи підлягає водій адміністративній відповідальності, що передбачено ст. 280 КУпАП. А сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Справу розглянуто в порядку спрощенного позовного провадження без виклику сторін.

Представником відповідача подано відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Оскаржувана постанова винесена у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що водій ОСОБА_1 на автодорозі Васьковичі-Шепетівка 41 кілометр керував транспортним засобом з порушенням вимог правил дорожнього руху, а саме під час руху тримав телефон в руках та розмовляв та не пред`явив на вимогу свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України та п.2.4 «а» ПДР України, у зв`язку із чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП України.

Причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало порушення водієм п 2.9 «д» ПДР України, оскільки, відповідно до зазначеного пункту водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.9 д) ПДР України водієві забороняється:

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Статтею 18 КУпАП визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та на порушення відповідачем норм закону при її винесенні.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого самим позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції так, як під час руху тримав телефон в руках та розмовляв. На вимогу працівників поліції відмовляється надати свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, вимагаючи від працівників поліції надати зафіксовані докази причини його зупинки.

Суд критично ставиться до такої позиції позивача про те, що він не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія та техпаспорт, оскільки вважає причину зупинки незаконною. А відтак, в його діях немає складу адміністративних правопорушень.

Статтею 35 Закону України"ПроНаціональну поліцію" передбачає чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським, зокрема це порушення водієм Правил дорожнього руху.

Пунктом 2.4 Правил дорожньогоруху визначено, що водій на вимогу працівника поліції України зобов`язаний зупинитися з дотриманням приписів правил дорожнього руху. Працівники підрозділу поліції на дорозі є працівниками органів Національної поліції України, законні вимоги яких повинні бути виконані. Водій зобов`язаний зупинити авто, не порушуючи діючі ПДР, тобто зупиняючи транспортний засіб, водій повинен забезпечити безпеку проїзду собі та іншим учасникам, не перешкоджати їм, навіть якщо працівник поліції України незаконно вимагає зупинитися негайно на його вимогу.

Суд приймає до уваги, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений ст.71КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (вказаний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17 та від 14.03.2018 у справі №760/2846/17).

Разом з тим, у матеріалах справи, у тому числі наданих позивачем, не міститься жодних даних, які б підтвердили той факт, що позивач не використовував мобільний телефон під час дорожнього руху, крім цього незрозумілими є мотиви позивача не пред`являти документи на вимогу поліцейського, позивачем не доведений факт порушення його прав при розгляді справи інспектором поліції та невиконання інших вимог закону.

Долучений диск з відеозаписом висвітлює процедуру розгляду справи.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови.

В задоволенні позову ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Потопальський Микола Володимиролвич до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Пацко