Справа № 420/32846/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
13 листопада 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Василяка Д.К., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії,
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України в якому позивач просить суд:
визнати дії ГУ ДПС в Одеській області та ДПС України щодо зарахування сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС грошових коштів, а також визначених поданими деклараціями зобов`язань щодо сплати податків з ПДВ, в рахунок погашення податкового боргу, що виник за попередні періоди, без наявного на те відповідного рішення суду - незаконними;
Ухвалою від 03.10.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду позивачем надано заяву про усунення недоліків, разом із якою надано уточнену позовну заяву в якій позивач просить суд:
визнати ДПС України щодо зарахування сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС» грошових коштів, а також визначених поданими деклараціями зобов`язань щодо сплати податків з ПДВ, в рахунок погашення податкового боргу, що виник за попередні періоди, без наявного на те відповідного рішення суду незаконними;
зобов`язати ДПС України здійснити коригування даних у картці особового рахунку та системі електронного адміністрування податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС» шляхом включення до неї інформації про погашення наступних сум:
від`ємне значення у розмірі 288749,00 грн. згідно з Податковою декларацією з податку на додану вартість за серпень 2025 року, як погашення податкового боргу ТОВ «ПТ» з податку на додану вартість за основними зобов`язаннями, що виник у попередні звітні періоди.
Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року позовну заяву (уточнену) залишено без руху, у зв`язку із тим, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом із уточненим позовом, а також заява про поновлення строку звернення до суду.
Згідно уточненого адміністративного позову, позовні вимоги викладені у наступній редакції:
визнати дії ДПС України щодо зарахування сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС» грошових коштів, а також визначених поданими деклараціями зобов`язань щодо сплати податків з ПДВ, в рахунок погашення податкового боргу, що виник за попередні періоди, без наявного на те відповідного рішення суду незаконними;
зобов`язати ДПС України здійснити коригування даних у картці особового рахунку та системі електронного адміністрування податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС» шляхом включення до неї інформації про погашення наступних сум:
467080,00 грн., як сплату податку на додану вартість згідно з Податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2025;
від`ємне значення у розмірі 288749,00 грн. згідно з Податковою декларацією з податку на додану вартість за серпень 2025 року, як погашення податкового боргу ТОВ «ПТ» з податку на додану вартість за основними зобов`язаннями, що виник у попередні звітні періоди.
Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України.
З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Згідно з пунктом 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Таким чином, ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).
У випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.
Строк звернення до суду з цим позовом визначається статтею 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
До суду позивач звернувся 13.10.2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.
Позивач надав клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Позивач в обгрунтування поважності причин пропуску строку вказує на запровадження на території України воєнного стану, реорганізацію Товариства і постійну зміну керівництва підприємства.
Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суддя виходить з такого: обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.
Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...».
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.
Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Суд зазначає, що позивач, беззаперечно, має право вибору підстави позовних вимог при зверненні до суду, однак реалізація цього права обмежується строками на звернення до суду, які встановлені КАС України.
Посилання позивача на обставини введення воєнного стану на всій території України та виконання позивачем умов мобілізаційних завдань у відповідності до укладених з Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради та Одеської районної державної адміністрації договорів, реорганізація Товариства і постійна зміна керівництва підприємства суд вважає необгрунтованими оскільки позивачем не доведено, що це об`єктивно і безпосередньо перешкодило йому своєчасно звернутись до суду.
Крім того, судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до Верховного суду із касаційними скаргами в період 2023-2024 років, зокрема по справі № 815/6180/15, що свідчить про можливість позивача здійснювати захист своїх прав вчасно.
На переконання суду підстави зазначенні позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду відносяться до організаційних складнощів у юридичної особи для своєчасного подання позову і вони є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Необхідно зазначити про те, що законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Звернення до суду з позовною заявою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на подання позову, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Зазначені правові висновки викладено в ухвалі Верховного суду від 30.08.2023 у справі №520/6827/22.
Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем підстави не свідчать про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами пропущеного строку на подання позовної заяви, оскільки обставини внутрішньої роботи в межах установи є суб`єктивними, стосуються виключно належної організації роботи в середині установи та залежать від волі керівника й працівників, а тому не виправдовують зволікання у вчиненні процесуальних дій.
Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.
Згідно з частинами 1, 2 вказаної статті, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Щодо позовних вимог в іншій частині строк звернення до суду дотриманий та позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.
Адміністративний позов підсудний Одеському окружному адміністративному суду, підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви відповідно до ст. 169 КАС України, а також підстав для відмови у відкритті провадження у справі згідно зі ст. 170 КАС України не встановлено.
З наведених підстав суддя вважає за можливе прийняти даний адміністративний позов в частині позовних вимог до розгляду та відкрити провадження у справі.
Відповідно до ч. 2, 6 ст. 12 КАС України та з урахуванням зазначених у ч. 3 ст. 257 КАС України критеріїв, які суд враховує при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження, суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 121-123, 160, 161, 171, 248, 257-261 КАС України, суддя -
У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ПІВНІЧ ТРАНС до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України в іншій частині позовних вимог - прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі.
Повідомити сторін, що суд розгляне справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву та пояснень третьої особи для подання відповіді на відзив та відповіді на пояснення третьої особи, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.
Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Справа розглядатиметься суддею одноособово.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала в частині повернення позовної заяви може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. В іншій частині ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Д.К.Василяка