Справа № 200/2317/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року справа №200/2317/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 р. у справі № 200/2317/25 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати противоправним та скасувати рішення відповідача № 70 від 23.10.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Артема-9» трактористом-машиністами, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства в період з 30.06.1986 по 21.11.1987, з 20.03.1990 по 28.09.1996, з 17.06.1998 по 29.02.2004, з 01.03.2004 по 15.12.2010, з 22.04.2011 по 21.12.2012, з 01.04.2013 по 06.12.2013, з 10.04.2014 по 16.12.2014 та з 15.04.2015 по 30.10.2015;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, згідно до п. 3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.10.2024.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.10.2024 № 70 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 05.09.2024 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 30.06.1986 по 21.11.1987, з 20.03.1990 по 28.09.1996, з 17.06.1998 по 29.02.2004, з 01.03.2004 по 15.12.2010, з 22.04.2011 по 21.12.2012, з 01.04.2013 по 06.12.2013, з 10.04.2014 по 16.12.2014, з 15.04.2015 по 30.10.2015 трактористом-машиністом безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідки ТОВ «Артема-9» від 04.10.2024 №12, оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 - відсутній підпис начальника відділу кадрів та головного бухгалтера (відсутній документ про те, що передбачена або не передбачена посада начальника відділу кадрів на підприємстві) та у довідці не зазначено підстави її видачі.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.10.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.10.2024 № 70 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу 20 років.

Страховий стаж становить 32 роки 4 місяці, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки ТОВ «Артема-9» від 04.10.2024 №12, оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 - відсутній підпис начальника відділу кадрів та головного бухгалтера (відсутній документ про те, що передбачена або не передбачена посада начальника відділу кадрів на підприємстві) та у довідці не зазначено підстави її видачі.

Також повідомлено, що згідно акту перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 04.10.2024 № 0500-1003-1/3602 прізвище ( ОСОБА_2 ) в первинних документах за період з 17.06.1998 по 30.10.2015 не відповідає даним паспорту (Воловик).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абз. 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абз. 1 цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 28 років 6 місяців;

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідки ТОВ «Артема-9» від 04.10.2024 №12, оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 Порядку № 637 - відсутній підпис начальника відділу кадрів та головного бухгалтера та у довідці не зазначено підстави її видачі, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 27.06.1986 позивач у період:

- з 30.06.1986 по 21.11.1987 працював трактористом;

- з 20.03.1990 по 28.09.1996 працював трактористом з повним робочим днем;

- з 01.10.1996 по 01.04.1998 працював трактористом з повним робочим днем;

- з 17.06.1998 по 29.02.2004 працював трактористом;

- з 01.03.2004 по 15.12.2010 працював трактористом;

- з 22.04.2011 по 21.12.2012 працював трактористом-машиністом;

- з 01.04.2013 по 06.12.2013 працював трактористом-машиністом;

- з 10.04.2014 по 16.12.2014 працював трактористом-машиністом;

- з 10.03.2015 по 31.03.2015 працював трактористом-машиністом;

- з 01.04.2015 по 07.04.2015 працював трактористом-машиністом;

- з 15.04.2015 по 30.10.2015 працював трактористом-машиністом;

- з 15.05.2017 по 26.05.2020 працював трактористом

З розрахунку стажу вбачається, що вказані періоди зараховані до страхового стажу позивача.

Уточнююча довідка Товариства з обмеженою відповідальність "Артема-9" від 13.08.2024 № 5 містить інформацію ідентичну тій, що зазначена в трудовій книжці позивача, в т. ч. інформацію, що в зазначені періоди роботи позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції. Пільговий стаж позивача становить 23 роки 11 місяців 27 днів, довідка видана на підставі архівів за період з 1986 по 2015 роки, ф.т.2, розрахункові відомості.

Також, в матеріалах справи наявна довідка Товариства з обмеженою відповідальність "Артема-9" від 28.08.2024 № 8 зі змісту якої встановлено, що на підприємстві відсутні працівники на посадах відділу кадрів та головного бухгалтера у зв`язку із військовими діями.

Крім того, відповідач необґрунтовано посилається на довідку ТОВ «Артема-9» від 04.10.2024 № 12, оскільки така відсутня в матеріалах справи.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що позивач, працюючи трактористом-машиністом, не був безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції. Позивач має підтверджену кваліфікацію та професію тракториста-машиніста і відповідачем не надані належні докази того, що він не працював за вказаною спеціальністю у спірний період або виконував роботу, яка мала інший характер, що не дає права на пільгове пенсійне забезпечення.

Відтак суд констатує, що наявність у позивача записів у трудовій книжці є достатнім підтвердженням того, що він працював на відповідній посаді у зазначений період часу та має відповідний трудовий стаж, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, враховуючи досліджені докази у справі, період роботи позивача на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва має бути зараховано до загального трудового стажу позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обмежений у праві здійснити запити щодо надання інформації необхідної для призначення / відмови у призначенні пенсії.

Згідно частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Проте, доказів вчинення відповідачем дій спрямованих на підтвердження достовірності записів в трудовій книжці позивача, які на думку відповідача є недостовірними, до суду відповідачем надано не було.

Отже, суд приходить до висновку, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 27.06.1986 та уточнююча довідка Товариства з обмеженою відповідальність "Артема-9" від 13.08.2024 № 5 підтверджують пільговий стаж позивача у періоди з 30.06.1986 по 21.11.1987, з 20.03.1990 по 28.09.1996, з 17.06.1998 по 29.02.2004, з 01.03.2004 по 15.12.2010, з 22.04.2011 по 21.12.2012, з 01.04.2013 по 06.12.2013, з 10.04.2014 по 16.12.2014, з 15.04.2015 по 30.10.2015, що в своїй сукупності становить 23 роки 11 місяців 27 днів на посаді тракториста-машиніста, який був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві та тваринництві, тобто за професією, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, а тому відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача вище вказані періоди роботи, а отже наявні підстави для зарахування вказаних періодів до пільгового стажу та скасування рішення відповідача від 23.10.2024 № 70 про відмову в призначенні пенсії.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності не безпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 05.09.2024 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 30.06.1986 по 21.11.1987, з 20.03.1990 по 28.09.1996, з 17.06.1998 по 29.02.2004, з 01.03.2004 по 15.12.2010, з 22.04.2011 по 21.12.2012, з 01.04.2013 по 06.12.2013, з 10.04.2014 по 16.12.2014, з 15.04.2015 по 30.10.2015 трактористом-машиністом безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 р. у справі №200/2317/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2025р. у справі №200/2317/25 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко