Справа № 160/18327/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 рокуСправа №160/18327/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовський Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/18327/25 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/18327/25 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.03.2025 №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.03.2025 №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.03.2025 №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 54 коп.

Представником позивача заявлялось клопотання про розподіл витрат на правову допомогу із зазначенням про надання додаткових доказів після ухвалення рішення у справі.

Після прийняття рішення до суду надійшла заява представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розподіл витрат на правову допомогу.

Від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач вказує, що клієнту був виписаний рахунок №49 від 04.06.2025, який відповідно п. 4.2 Договору №Т5-13 підлягав сплаті, як сума попередньої оплати за надання досудової консультації. При цьому, рахунок №49 від 04.06.2025 у назві (визначенні) наданої послуги містить невірну дату договору від 12.06.2025. Зазначає, що позивачем до матеріалів справи не додані будь-які платіжні доручення (платіжні інструкції) щодо фактичної сплати отриманих від Адвокатського об`єднання «ТСТ» послуг. Отже, у доданих до заяви про ухвалення додаткового рішення документах, зокрема акті надання послуг №85 від 06.11.2025, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Опис робіт та кількість часу (у годинах), що витрачений адвокатом на виконання юридичних послуг, зазначено лише у заяві про ухвалення додаткового рішення, яка складена позивачем (клієнтом по договору) та не є договірним або бухгалтерським документом. Тобто, не є належним доказом щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки судове рішення у справі № 160/18327/25 прийнято в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, розгляд заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у цій справі, також, здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши заяву про розподіл судових витрат, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До позовної заяви додано:

- копію ордеру серії АЕ №1392905 від 04.06.2025;

- копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.05.2025 №Т5-13;

До заяви представником позивача додано:

- копію рахунку на оплату №49 від 04.06.2025;

- копію акту надання послуг №85 від 06.11.2025.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в акті приймання-передачі наданих послуг, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано до суду копію акту надання послуг №85 від 06.11.2025, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги: виконані роботи з правничої (правової) допомоги щодо оскарження податкових повідомлень-рішень від 04.03.2025 №, №, №, винесені ГУ ДПС у Дніпропетровській області у Дніпропетровському окружному адміністративному суді.

Судом встановлено, що надані представником позивача документи не містять інформації про витрачений адвокатом час на надані послуги та вартість кожної послуги з урахуванням витраченого часу.

В пункті 4.3 договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.05.2025 №Т5-13 визначено, що при розрахунку вартості правничої допомоги, вказаної в п. 4.1 даного договору враховується час, витрачений адвокатським об?єднанням, її партнерами та співробітниками, в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється, час: з 9:00 годин до 18:00 годин у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України.

Акт надання послуг №85 від 06.11.2025 не містить розрахунку витраченого адвокатом часу на надання послуг.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.05.2025 №Т5-13 правничу допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує безготівковим переводом згідно рахунку впродовж 2 календарних днів.

Суду не надано доказів оплати наданих адвокатом послуг, відтак у суду відсутні підстави вважати, що позивачем понесені витрати на оплату адвокатських послуг.

Пунктом 1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.05.2025 №т5-13 визначено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу (правову) допомогу щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 04.03.2025 №, податкового повідомлення-рішення від 04.03.2025 №, податкового повідомлення-рішення від 04.03.2025 №, що винесені ГУ ДПС Дніпропетровської області у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, що включає консультації, адвокатські запити, взаємодію з податковим органом, подання процесуальних документів до суду, участь у судових засіданнях, отримання копій судових рішень, подання заяв до суду про повернення судового збору та отримання судових наказів та інше в порядку, обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а також чинним законодавством України.

Суд зазначає, що відшкодуванню судом підлягають послуги лише безпосередньо пов`язані з розглядом адміністративної справи.

Такі послуги, як консультації, адвокатські запити, взаємодія з податковим органом - не підлягають відшкодуванню, оскільки не пов`язані з безпосереднім представництвом адвоката в суді, вказані послуги є складовою підготовки адвоката для розгляду справи.

Оскільки представником позивача не надано до суду акту виконаних робіт з переліком наданих послуг та витраченим часом на кожну послугу, суд не має можливості дослідити та виокремити послуги, безпосередньо пов`язані з розглядом адміністративної справи.

Послуга - участь у судових засіданнях, адвокатом не надавалась через розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи.

Визначена сума витрат на правову допомогу має фіксований розмір гонорару 5000,00 грн, що свідчить про те, що вона не залежала від фактично наданих послуг та витраченого адвокатом часу в порушення п.п. 1-3 п.5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Таким чином, представником позивача при підготовці заяви про розподіл судових витрат та складання акту надання послуг №85 від 06.11.2025 не дотримано вимог п.п. 1-3 п.5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, що зумовлює неможливість підтвердження обґрунтованості вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №160/18327/25 не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, суд робить висновок про відмову у задоволенні заяви представника позивача про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Фізичної особи-підприємця Чупініної Олени Олександрівни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/18327/25 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський