Справа № 460/7604/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/7604/20 пров. № А/857/23552/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Іваськевич Х.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії з атестації прокурорів (суддя суду І інстанції: Щербаков В.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 01 хв. 21.10.2021р., м.Рівне; дата складання повного рішення суду І інстанції: 17.11.2021р.),-

В С Т А Н О В И В:

06.10.2020р. (згідно із відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора № 89 від 02.04.2020р. «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора»; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору (Т.1 а.с.1-13, 22).

Згідно ухвали суду від 22.12.2020р. розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження (Т.1, а.с.30-31).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора № 89 від 02.04.2020р. «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора»; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. (Т.2, а.с.31-37).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Офіс Генерального прокурора, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування матеріального та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити в повному обсязі (Т.2 а.с.50-62).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що атестація позивача проведена у повній відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», якими запроваджено реформування системи органів прокуратури, та Порядку проходження прокурорами атестації, затв. наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019р. (надалі Порядок № 221).

Подаючи Генеральному прокурору заяву про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію, позивач усвідомлював настання можливих наслідків неуспішного її проходження. Таким чином, ОСОБА_1 надано персональну згоду на те, що у разі прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації, його буде звільнено на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру».

Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів (п.п.4, 5 розділу II Порядку № 221).

За результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора ОСОБА_1 набрав 65 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту.

Зазначені результати зафіксовані у відомості про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідності здійснювати повноваження прокурора, в якій під номером 8 зазначено прізвище ім`я по батькові позивача, його номер посвідчення НОМЕР_1 , логін НОМЕР_2 , підпис прокурора, який підтверджує, що логін позивача є дійсно його, результат тестування 65, і підпис ОСОБА_1 , який власноручно поставлено після проходження тестування. У примітках до цієї відомості відсутні дані про надходження будь-яких зауважень від позивача щодо процедури чи несправності техніки, порядку складання іспиту в формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Суд помилково дійшов висновку про невідповідність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації вимогам закону, оскільки у рішенні Першої кадрової комісії № 89 від 02.04.2020р. наявне його обґрунтування: набрання позивачем за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора 65 балів, що є менше прохідного балу для успішного складення іспиту.

Іншого обґрунтування в силу специфіки складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки таке рішення не потребує.

Також зазначає, що посилання суду першої інстанції на виникнення технічних проблем під час проходження прокурорами другого етапу тестування не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач проходив лише перший етап атестації, підстав для допуску його до проходження другого етапу атестації не було.

Разом з тим, під час тестування прокурор не звертався до членів комісії або робочої групи, не завершивши тестування з технічних причин, та не просив перенести тестування на інший день, при цьому тестування позивача було завершено.

Відповідно до протоколу Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 7 від 02.04.2020р. і додатку № 1 позивач значиться як такий, що не подавав заяви про оскарження результатів.

Судом першої інстанції не враховано, що твердження позивача про технічний збій під час проходження ним першого етапу тестування не підтверджене будь-якими доказами, сам позивач не звертався з відповідною заявою про технічний збій або некоректної роботи програмного забезпечення після проходження першого етапу тестування.

У зв`язку з цим, Першою кадровою комісією прийнято рішення № 89 від 02.04.2020р. про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації, яке відповідає типовій формі та містить необхідне обґрунтування такого рішення ненабрання позивачем встановленого прохідного балу.

Суд необґрунтовано не прийняв до уваги відомість про результати тестування, у якій відображено результат складення іспиту в формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора ОСОБА_1 , та всупереч ст.90 КАС України не надав йому належної оцінки як доказу в розумінні ст.ст.73-76 КАС України, не навів мотивів його відхилення.

Необґрунтовано взяті судом до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який 02.03.2020р. складав іспит у формі анонімного тестування у групі 2 разом з ОСОБА_1 , оскільки таке тестування проходило за різною комп`ютерної технікою, за різними столами, тому ОСОБА_2 був позбавлений можливості спостерігати за діями та комп`ютерами інших осіб.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалах про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Ухвалами апеляційного суду від 16.02.2022р. відкрито апеляційне провадження у справі та розгляд справи призначено на 06.04.2022р. (Т.2, а.с.77, 78).

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 29.06.2022р. зупинено апеляційне провадження в адміністративній справі № 460/7604/20 до припинення перебування позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан (Т.2, а.с.109-112).

Станом на 04.11.2025р. суду не представлено доказів продовження перебування позивача у складі Збройних Сил України; не підтверджено наявність обставин, що перешкоджають прийняти участь позивачу в розгляді справи за допомогою відеоконференції тощо, незважаючи на належне повідомлення ОСОБА_1 про апеляційний розгляд справи.

Згідно ухвали апеляційного суду від 04.11.2025р. поновлено апеляційне провадження у справі (Т.2, а.с.145-147).

Протокольною ухвалою від 11.11.2025р. колегія суддів вирішила розгляд справи здійснювати за відсутності позивача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що неналежна робота комп`ютерної техніки зумовила обставини, що перешкоджали проходженню ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, внаслідок чого результати проходження тестування могли бути визначені неправильно.

Рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур не містить деталізації підстав прийнятого рішення стосовно позивача, а має лише висновки без їх обґрунтування. Твердження відповідача про те, що під час проходження тестування позивач не звертався до представників кадрової комісії та робочої групи для фіксації технічної несправності комп`ютерної техніки чи програмно-апаратного комплексу у відповідних актах, спростовується показаннями свідка та свідчить про те, що комісією не вжито жодних заходів щодо перевірки обставин, що могли вплинути на результати проходження тестування.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції є суперечливими, а також такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 2011 року.

11.10.2019р. ОСОБА_1 подав заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (Т.1, а.с.76), на підставі якої ним складено тестування на знання та вміння в застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора.

Рішенням Першої кадрової комісії № 89 від 02.04.2020р. «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 65 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту; його не допущено до проходження наступних етапів атестації. У зв`язку з цим прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської обл. та органів прокуратури ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію (Т.1, а.с.77).

Наказом № 850к від 07.09.2020р. ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської обл. та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 07.09.2020р.

Підставою для винесення вказаного наказу слугував наказ прокурора області № 382к від 06.05.2020р., рішення кадрової комісії № 89 від 02.04.2020р., листи непрацездатності серія АДЧ № 458536, серія АДН № 880722, серія АДН № 880735, серія АДН № 880742, серія АДН № 880753, серія АДН № 880755, серія АДЧ № 459935, серія АДН № 987779, серія АДЧ № 423324 (Т.1, а.с.20).

Правовий порядок в Україні за визначенням ст.19 Конституції України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно-технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України /КЗпП України/.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно вимог ст.222 КЗпП України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 31.01.2018р. у справі № 803/31/16, від 30.07.2019р. у справі № 804/406/16, від 08.08.2019р. у справі № 813/150/16, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.3 ст.16 цього Закону прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Стаття 51 зазначеного Закон регламентує загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді, відповідно до п.9 ч.1 якої прокурор звільняється з посади, в тому числі, у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Законом України № 113-IX від 19.09.2019р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (надалі - Закон № 113-IX), який набрав чинності 25.09.2019р., запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру».

Положення п.7 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону передбачають можливість переведення прокурорів, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з п.10 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко та однозначно визначив процедуру реформування органів прокуратури, а саме з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури особи, які виявили таке бажання, мають подати заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах та успішно пройти атестацію.

Разом з тим, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону, в тому числі, за умови настання однієї із наступних підстав:

1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Отже, з метою реорганізації органів прокуратури спеціальними законодавчими нормами встановлені особливі підстави для звільнення прокурорів з посади.

11.10.2019р. на виконання вимог закону, з метою переведення на посаду прокурора в новостворену обласну прокуратуру, позивач ОСОБА_1 подав на ім`я Генерального прокурора заяву встановленого зразка та просив допустити його до проходження атестації (Т.1, а.с.76).

Згідно з п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Відповідно до п.п.11, 12 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Предметом атестації є оцінка:

1) професійної компетентності прокурора;

2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Відповідно до пп.8 п.22 Прикінцевих і перехідні положення наведеного Закону Генеральний прокурор визначає перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур.

Наказом Генерального прокурора № 233 від 17.10.2019р. затверджено Порядок роботи кадрових комісій (надалі Порядок № 233), у якому визначено, що кадрові комісії здійснюють свої повноваження на підставі пункту 11, підпункту 7 пункту 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та Закону України «Про прокуратуру».

Згідно п.2 цього Порядку комісії забезпечують: проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур; здійснення добору на посади прокурорів; розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що для здійснення повноважень, передбачених абзацами другим і третім пункту 2 цього Порядку, утворюються комісії у складі шести осіб, з яких не менше трьох - особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії можуть бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права.

На виконання вимог закону наказом Генерального прокурора України № 221 від 03.10.2019р. затверджено Порядок проходження прокурорами атестації, згідно з п.1 якого атестація прокурорів - це встановлена Розділом II Прикінцевих і перехідних положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до п.п.2 і 4 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями.

Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Відповідно до п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень:

рішення про успішне проходження прокурором атестації або

рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

Згідно п.п.3-6 розділу І Порядку № 221 атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Проаналізувавши зазначені норми, колегія суддів приходить до висновку про те, що атестація є комплексним заходом перевірки знань, навичок, етики та доброчесності прокурорів, що досягається сукупністю передбачених законодавством процедур, результати яких не можуть бути проігноровані членами кадрової комісії за відсутності об`єктивних та вагомих причин.

Основним засобом дослідження рівня професійної компетентності прокурора є складання ним іспиту та виконання практичного завдання. Саме результати виконання вказаних завдань підлягають дослідженню та обговоренню членами кадрової комісії та останні повинні покладатися в основу їх рішення щодо рівня професійної компетентності прокурора, який проходить атестацію.

Під час судового розгляду встановлено, що за результатами проходження позивачем 02.03.2020р. першого етапу атестації на предмет дослідження рівня його знань та умінь у застосуванні закону ОСОБА_1 набрав 65 з максимально можливих 100 балів, що не перевищує встановлений прохідний бал (70 балів).

Ці результати відображені у відповідній відомості, достовірність яких позивач підтвердив власним підписом. У примітках до цієї відомості будь-які зауваження з боку позивача щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, є відсутніми (Т.1 а.с.78-79).

Пунктом 4 розділу II Порядку № 221 передбачено, що прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, становить 70 балів.

Згідно з п.5 розділу II Порядку № 221 прокурор, який за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Аналогічні положення щодо обов`язку прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором, який не набрав прохідний бал, містяться в п.16 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України № 113-IX від 19.09.2019р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Враховуючи викладене, Першою кадровою комісією на підставі п.6 розділу І, п.5 розділу II Порядку № 221 обґрунтовано прийнято рішення № 89 від 02.04.2020р. про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

Відповідно до п.12 Порядку № 233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати «за» чи «проти» рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії. Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Пунктом 6 розділу III Порядку № 233 передбачено, що прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до співбесіди, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

В рішенні Першої кадрової комісії № 89 від 02.04.2020р. наявне його обґрунтування - набрання позивачем за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора 65 балів, що є менше прохідного балу для успішного складення іспиту.

Іншого обґрунтування у силу специфіки складання іспиту в формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки таке рішення не потребує.

Крім того, додаток 1 до Порядку № 221 містить типове рішення про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, в якому чітко зазначаються мотиви прийняття відповідного рішення.

Щодо твердження позивача про те, що під час іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної програми на загальні здібності відбувався технічний збій програмного забезпечення, за допомогою якого проводилось таке тестування, внаслідок чого результати проходження тестування були визначені неправильними, колегія суддів зазначає таке.

Результати складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та вмінь у застосуванні закону і відповідності здійснювати повноваження прокурора зафіксовані у відповідній Відомості (Т.1 а.с.77-79).

У зазначеному документі під № 8 зазначено прізвище, ім`я, по батькові позивача, його номер посвідчення НОМЕР_1 , логін НОМЕР_2 , підпис прокурора, який підтверджує, що логін позивача є дійсно його, результат тестування 65, і підпис ОСОБА_1 , який власноручно поставлено після проходження тестування. У примітках до цієї Відомості відсутні дані про надходження будь-яких зауважень від позивача щодо процедури чи несправності техніки, порядку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

У зв`язку з цим Першою кадровою комісією на підставі п.п.13, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, п.6 розділу І, п. 5 розділу II Порядку № 221, прийнято рішення № 89 від 02.04.2020р. про неуспішне проходження позивачем атестації.

Із змісту пояснень представника позивача, наданих в суді першої інстанції, слідує, що ОСОБА_1 усно звертався до членів робочої групи зі скаргами на неналежну роботу комп`ютерної техніки, що перешкоджало проходженню ним тестів, однак такі заяви залишено без розгляду.

Водночас, таке твердження представника позивача не підтверджено будь-якими належними і достовірними докази, а тому не можуть враховуватися судом під час вирішення розглядуваного спору.

Разом з тим, перед початком тестування для усіх його учасників проведено детальний інструктаж; ОСОБА_1 , як працівник прокурору обізнаний у належному способі захисту його прав. В разі виявленої неналежної роботи комп`ютерної техніки позивач мав право звернутися до членів робочої групи із скаргою, оформивши її належним чином. Також позивач не позбавлений був можливості зазначити про неналежну роботу комп`ютерної техніки в графі «Примітки», що міститься у Відомостях про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону та відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в межах спірних публічно-правових відносин не спростовано доводів позивача про наявність 02.03.2020р. системних збоїв в комп`ютерному обладнанні під час тестування, що унеможливило отримання останнім прохідного балу за результатами тестування, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що на виконання вимог ухвали суду від 10.08.2021р. (Т.1, а.с.202) Офісом Генерального прокурора подано додаткові пояснення (Т.1, а.с.218-224). Згідно яких визначити кількість прокурорів, які проходили тестування 02.03.2020р. та звертались із заявами про технічні збоїв під час проходження етапу тестування неможливо у зв`язку з великим обсягом матеріалів атестації.

Відповідно до протоколу Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 7 від 02.04.2020р. і додатку № 1 до нього (Т.1, а.с.80-86), ОСОБА_1 зазначений в списку осіб, які не подали заяву про оскарження результатів.

Позивач надав відповідь на всі 100 питань за 01 год 07 хв., динамічність відповідей прослідковується з роздруківки деталей іспиту, а тому позивач мав достатньо часу для концентрації уваги під час іспиту, а також не скористався правом дострокового завершення тестування з незалежних від членів комісії та прокурора причин.

Будь-яких збоїв комп`ютерної системи під час тестування позивача не фіксувалося.

Згідно з даними системи тестування та відомостями про його результати тестування з боку ОСОБА_1 було завершено. У зв`язку з тим, що позивач набрав меншу кількість балів від передбаченого Порядком № 221 прохідного балу, кадровою комісією прийнято рішення про неуспішне проходження атестації та його не допущено до другого етапу атестації.

Відповідно до листа ТзОВ «Сайметрікс-України» № 270420-1 від 27.04.2020р. товариством надавалися послуги з тестування на загальні здібності з 02.03.2020р. по 05.03.2020р.

Листом № 2320-1 від 02.03.2020р. товариство засвідчило виникнення технічної несправності під час проведення тестування на загальні здібності 02.03.2020р. Водночас, в листі ТзОВ «Сайметрікс-України» від 27.04.2020р. наголошено, що технічна несправність була зафіксована лише під час тестування 02.03.2020р. (Т.2, а.с.8, 9)

Після усунення технічної несправності в наступні дні не було зафіксовано технічних проблем, що могли б вплинути на результати учасників тестування на загальні здібності.

Також зазначено, що за весь час використання Інструменту «PSYMETRICX», як в період до проведення тестування так і після, а також в період тестування з 02.03.2020р. по 05.03.2020р., жодних збоїв, помилок чи інших проблем в його роботі не виникало, жодних випадків невірного (некоректного) підрахунку результатів не встановлювалось, жодних скарг від замовників чи респондентів не надходило, що підтверджує його належну якість та високу надійність.

Згідно листа ТзОВ «Сайметрікс-України» № 01/0821 від 10.08.2021р., адресованого адвокату позивача Чернецькій Т.В., товариством повідомлено, що 02.03.2020р. не відбувалось збоїв та помилок в роботі інструменту «PSYMETRISC». Водночас, 02.03.2020р. відбувся збій в роботі серверу з технічних причин сервер не зміг одночасно опрацювати велику кількість запитів, що стало причиною «зриву тестування». Для вирішення даної проблеми прийнято рішення проводити тестування по 40 осіб. (Т.2, а.с.20).

Програма, яка є платформою для проходження першого етапу атестації - анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора відрізняється від програми другого етапу атестації - тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Проведення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону відбувався на базі інформаційної системи «Аналітична система оцінки знань», яка створена на замовлення Національної академії прокуратури України на підставі договору про надання послуг № 181210 від 10.12.2018р., розробником системи є ТзОВ «Лізард Софт».

З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 проходив лише перший етап атестації - іспит у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, до проходження іспиту на загальні здібності та навички, який проводився на платформі ТзОВ «Сайметрікс-Україна», позивач допущений не був, тому зазначена у листах ТзОВ «Сайметрікс-України» інформація не має значення щодо правомірності прийняття кадровою комісією оспорюваного рішення.

Таким чином, твердження позивача про те, що під час проходження ним тестування виникали проблеми з комп`ютерною технікою та програмним забезпеченням є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами.

Як слідує з показань свідка ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні, останній також складав іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора одночасно з позивачем, 02.03.2020р. Під час проходження першого етапу тестування відбувалося неналежне функціонування комп`ютерної техніки, на якій проводилось тестування під час першого етапу тестування, а другий етап тестування взагалі не відбувся через загальний збій всієї системи, у зв`язку з чим він був змушений проходити тестування в інший день. Пояснив, що програма тестування зависала, питання завантажувались довго. Прокурори подавали відповідні заяви про неналежну роботу комп`ютерної техніки, однак прийом таких заяв відбувався неорганізовано. В його присутності ОСОБА_1 звертався до членів кадрової комісії із заявою про неналежну роботу такої техніки під час проходження тестування, однак його заяву ніхто не розглядав.

Колегія суддів критично оцінює такі показання, оскільки такі показання не узгоджуються з фактичними обставинами справи і не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Згідно з п.7 розділу І Порядку № 221 якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

У зв`язку із відсутністю вказаних обставин, підстави для повторного проходження прокурором етапу тестування, передбачені п.7 розділу І Порядку № 221, є відсутніми.

Доводи про наявність дискримінаційного ставлення по відношенню до прокурорсько-слідчих працівників не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки за визначенням п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до ст.24 Конституції України, ст.ст.2, 7 Загальної декларації прав людини, ст.ст.2, 26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.2 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.14, ст.1 Протоколу № 12 до Конвенції) необхідною підставою для встановлення факту дискримінації є обумовленість відмінного ставлення за певними ознаками.

У рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що лише розрізнення, яке базується на персональній ознаці, за якою особа чи групи осіб відрізняються один від одного, можна характеризувати як дискримінацію (рішення у справах «Карсон та інші проти Сполученого Королівства», «Кьєльдсен, Буск Мадсен і Педерсен проти Данії»). Суд деталізує вимоги до природи ознак, за якими забороняється дискримінація, та встановлює, що категорія «інші ознаки» поширюється винятково на такі ознаки, які за своєї природою є достатньо подібними до ознак, які вже перелічені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто відносяться до визначального для ідентичності особи вибору або є невід`ємними, вродженими та незмінними характеристиками (рішення у справі «Петерка проти Чеської Республіки»).

Отже, факт дискримінації може бути встановлений лише у випадку, коли розрізнення у ставленні до особи вмотивоване притаманною їй певною персональною ознакою.

Проте, статус прокурорсько-слідчих працівників та інших працівників є різними, у зв`язку з чим є відсутніми підстави вважати, що врегулювання законодавством умов проходження атестації прокурорсько-слідчими працівниками та іншими працівниками є проявом дискримінації - розрізненим ставленням до особи за притаманною їй певною персональною ознакою. Перебування особи у трудових відносинах (на публічній службі) не можна вважати персональною ознакою в розумінні поняття дискримінації, а різне регулювання умов трудової діяльності (проходження публічної служби) - визнавати обмеженням у реалізації або користуванні правами та свободами.

У зв`язку із вищевикладеним, Першою кадрової комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур на підставі п.п.13, 16, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, п.6 розділу І, п.6 розділу III Порядку № 221 прийнято законне і мотивоване рішення № 89 від 02.04.2020р. про неуспішне проходження позивачем атестації.

Стосовно решти доводів позивача колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача були перевірені та проаналізовані апеляційним судом та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

З огляду на результат апеляційного розгляду та в силу приписів ч.6 ст.139 КАС України колегія суддів змінює розподіл судових витрат:

понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви належить покласти на позивача ОСОБА_1 (Т.1, а.с.28);

сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню Офісу Генерального прокурора не підлягає (Т.2, а.с.63).

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2021р. в адміністративній справі № 460/7604/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії з атестації прокурорів, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покласти на позивача ОСОБА_1 ; сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню Офісу Генерального прокурора не підлягає.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 14.11.2025р.