Справа № 200/162/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року справа №200/162/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Оленікова О.Г., за участі представників відповідачів Швецової Т.В., Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року (повне судове рішення складено 23 червня 2025 року) у справі № 200/162/25 (суддя в І інстанції Стойка В.В.) за позовом Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі Відповідач-1) та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі Відповідач-2), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог просив:

визнати незаконними дії Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не виключення з інтегрованої картки платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 до 13.02.2020;

зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Дніпропетровської області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку борг єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 до 13.02.2020 в інтегрованій картці платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн від 21.01.2025 про сплату боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, винесену Головним управлінням Державної податкової служби в Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за період з 19.04.2016 по 19.01.2021 в автоматичному режимі здійснено нарахування Відповідачем-1 зобов`язань зі сплати єдиного внеску та згідно інтегрованої картки платника по коду платежу - 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб підприємців). Відтак станом на 11.12.2024 у позивача наявна заборгованість по єдиному внеску - у сумі 40 744,49 грн.

В подальшому була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн від 21.01.2025.

При цьому позивач зазначає, що ним вчинені дії в межах спірних правовідносин щодо звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, визнання та списання боргу як безнадійного.

27.11.2024 до Відповідача-1 позивачем подано добровільну заяву від 27.11.2024 як підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску за період з 14.04.2014 до 13.02.2020 згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

09.12.2024 до Відповідача-2 позивачем подано добровільну заяву від 09.12.2024 як підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску за період з 14.04.2014 до 13.02.2020 згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

При цьому, позивач зауважує, що пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, яким була передбачена можливість тимчасово не виконувати обов`язки, визначені у частиною 2 статті 6 Закону №2464-VІ, зокрема щодо сплати єдиного внеску, та який був підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, з 13.02.2020 втратив чинність.

Проте, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, позивач наголошує, що в результаті не вчинення дій відповідачами щодо виключення з оперативного обліку боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі добровільних заяв позивача від 27.11.2024 та 09.12.2024 про звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI та не вчинення дій щодо визнання та списання боргу як безнадійного, призвело до винесення безпідставної та незаконної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40744,49 грн від 21.01.2025.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не виключення з інтегрованої картки платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 до 13.02.2020.

Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби в Дніпропетровської області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку борг єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 до 13.02.2020 в інтегрованій картці платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн від 21.01.2025 про сплату боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, винесену Головним управлінням Державної податкової служби в Дніпропетровської області.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначено наступне.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовувалась.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебували на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Згідно із Законом № 219-VIII ( 219-19 ) від 02.03.2015 пункт 93 в редакції Закону № 1669-VII (1669-18) від 02.09.2014 визначено вважати пунктом 94. Так, платники єдиного внеску для звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану з 14.04.2014 мали подати заяву до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440-IX від 14.01.2020, пункт 94 розділу VIII Закону № 1669-VII виключено, (опубліковано Відомості Верховної Ради (ВВР), 2020, № 28, ст.188).

Таким чином, у позивача взагалі відсутнє право надавати заяву для звільнення від виконання своїх обов`язків так як норма, що це регламентувала, є скасованою.

Наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що виник у період з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року, надає право контрольному органу формувати та направляти вимогу про сплату цього боргу (постанова КАС ВС від 27 лютого 2024 року у справі № 360/4568/20).

В судовому засіданні представники відповідачів просили задовольнити апеляційні скарги. Позивач та його представник до апеляційного суду не прибули.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, задовольнития, з таких підстав.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) Леус О.В. як фізична особа-підприємець здійснював підприємницьку діяльність з 05.12.2013 по 14.02.2024.

Знаходився на податковому обліку в Покровській державній податковій інспекції (м. Покровськ - 593) Головного управління ДПС у Донецькій області. З 01.01.2014 по 31.03.2015 знаходився на спрощеній системі оподаткування, з 01.04.2015 по 14.02.2024 перебував на загальній системі оподаткування.

Станом на 01.10.2014 в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) за кодом бюджетної класифікації 71040000 (Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) (далі КБК 71040000) обліковувалася переплата у сумі 848,10 гривень.

В ІКП в автоматичному режимі за КБК 71040000 здійснено нарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску на центральному рівні в тому числі:

· 1267,95 грн. за ІІІ квартал 2014 року, термін сплати до 20.10.2014 (включно);

· 1267,95 грн. за ІV квартал 2014 року, термін сплати до 20.01.2015 (включно);

· 1267,95 грн. за І квартал 2015 року, термін сплати до 20.04.2015 (включно).

В ІКП за КБК 71040000, було нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік терміном сплати 09.02.2018 8448,00 гривень.

У зв`язку з внесенням змін Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII до статті 9 Закону № 2464-VI, що набрали законної сили з 01.01.2018, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно статті 9 Закону № 2464-VI в ІКП платника з єдиного внеску проведено щоквартальні нарахування в автоматичному режимі на центральному рівні :

· за 1 квартал 2018 року терміном сплати 19.04.2018 у сумі 2457,18 грн.;

· за 2 квартал 2018 року терміном сплати 19.07.2018 у сумі 2457,18 грн.;

· за 3 квартал 2018 року терміном сплати 19.10.2018 у сумі 2457,18 грн.;

· за 4 квартал 2018 року терміном сплати 21.01.2019 у сумі 2457,18 грн.;

· за 1 квартал 2019 року терміном сплати 19.04.2019 у сумі 2754,18 грн.;

· за 2 квартал 2019 року терміном сплати 19.07.2019 у сумі 2754,18 грн.;

· за 3 квартал 2019 року терміном сплати 21.10.2019 у сумі 2754,18 грн.;

· за 4 квартал 2019 року терміном сплати 20.01.2020 у сумі 2754,18 грн..

Відповідно п. 9 10 розділу VIII Перехідні та прикінцеві положення Закону № 2464-VI в ІКП здійснено щоквартальні нарахування в автоматичному режимі на центральному рівні:

· за 1 квартал 2020 року терміном сплати 21.04.2020 у сумі 2078,12 грн.;

· за 2 квартал 2020 року терміном сплати 20.07.2020 у сумі 1039,06 грн.;

· за 3 квартал 2020 року терміном сплати 19.10.2020 у сумі 3178,12 грн.;

· за 4 квартал 2020 року терміном сплати 19.01.2021 у сумі 2200,00 грн..

В ІКП за КБК 71040000, після виключення із реєстру платників єдиного податку (31.03.2015) продовжувалися нарахування зобов`язань з єдиного внеску за періоди з 01.04.2015 по 31.12.2016, а саме:

· 2 квартал 2015 року у сумі 1267,95 грн. термін сплати 20.07.2015,

· 3 квартал 2015 року у сумі 1323,47 грн. термін сплати 19.10.2015,

· 4 квартал 2015 року у сумі 1434,51 грн. термін сплати 19.01.2016,

· 1 квартал 2016 року у сумі 909,48 грн. термін сплати 19.04.2016,

· 2 квартал 2016 року у сумі 941,16 грн. термін сплати 19.07.2016,

· 3 квартал 2016 року у сумі 957,00 грн. термін сплати 19.10.2016,

· 4 квартал 2016 року у сумі 990,00 грн. термін сплати 19.01.2017.

Оскільки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 анульовано реєстрацію платника єдиного податку, згідно доповідної записки від 09.04.2024 № 2616/05-99-24 відповідачем-1 прийняте рішення про коригування облікових показників в ІКП від 09.04.2024 № 350/05-99-24 шляхом зменшення нарахувань на суму 7823,57 грн.

Таким чином, станом на 01.12.2024, за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у сумі 40744,49 грн.

14.02.2024 позивачем було зареєстровано припинення діяльності у відповідача-1.

02.12.2024 позивач зареєструвався фізичною особою підприємцем до Кам`янської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

09.12.2024 до відповідача-2 позивачем подано добровільну заяву від 09.12.2024 як підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску за період з 14.04.2014 до 13.02.2020 згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

06.01.2025 позивачем отримано від відповідача-2 ГУ ДПС у Дніпропетровській області лист-відповідь «Про розгляд заяви» №690/6/04-36-24-15-12 від 06.01.2025, про розгляд заяви про звільнення від виконання обов`язків зі сплати ЄСВ, згідно якого відповідач-2 повідомив позивача, що відсутні на законодавчому рівні підстави для звільнення від боргу.

Згідно листа Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровської області за № 83501/6/04-36-13-09-10 від 12.12.2024 зазначено про наявність боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 40 744,49 грн за періоди з 19.04.2016 по 19.01.2021, що було нараховано Головним управлінням Державної податкової служби в Донецькій області в інтегрованій картці платника податку фізичної особи ОСОБА_1 .

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Відповідно статті 19 Конституції України,правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що позивач є платником єдиного внеску згідно з п. 5 ч. 1ст. 4 Закону №2464-VI.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 1 та п. 12 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(далі - Закон №2464-VI) передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний соціальний внесок фізичною особою підприємцем нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Фізичні особи-підприємці зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 п.8 ст.9 абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до підпункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом є податковим боргом.

У свою чергу, п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464) визначає суму ЄСВ, своєчасно не нараховану та/або не сплачену у строки, установлені цим Законом як недоїмку.

Згідно з п.59.1. ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Після подачі позову позивачем була отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн від 21.01.2025 про сплату боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, винесену Головним управлінням Державної податкової служби в Дніпропетровської області.

Законом України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014, у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування`розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (у наступному 9-4) такого змісту:

"9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Частиною першою ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Покровськ Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинена Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Також цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м.Покровськ Донецької області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.01.2014 до 14.02.2024 перебував на податковому обліку в м.Покровськ, на території якого здійснювалась антитерористична операція відповідно до Розпорядженням КМУ № 1275 від 02.12.2015.

Отже, позивач, як платник єдиного внеску визначений статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 28 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2016, виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», але положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а зміни безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п. 9-4 розділу VIII цього Закону- не були внесені.

Тобто, положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» після набрання ними чинності стали невід`ємною складовою Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а сам пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вичерпав свою функцію.

Аналогічний підхід застосовано Конституційним Судом України в ухвалі від 05.02.2008 у справі №2-1/2008.

Законом України від 14 січня 2020 року № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», який набрав чинності 13 лютого 2020 року було виключено пункт 9-4 розділу VIII Закону №2464-VI.

Отже, позивач був звільнений від обов`язків платника єдиного внеску щодо своєчасного нарахування та його своєчасної сплати, а орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника в період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на період з 14 квітня 2014 року по 14 лютого 2020 року.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18) дійшла висновку, що факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, є підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в силу прямої дії норми Закону № 2464-VI, яка забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

При цьому, як вже зазначалось судом раніше, позивач надав відповідачу-2 заяву від 09.12.2024 як підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску за період з 14.04.2014 до 13.02.2020 згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, на яку 06.01.2025 отримав від ГУ ДПС у Дніпропетровській області лист-відповідь, згідно якого повідомив про відсутність підстави для звільнення від боргу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

30.04.2018 Указом Президента України введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях" (додається, для службового користування).

Отже, даним Указом Президента України не завершені антитерористична операція або військові дії на території України. Тобто Указа Президента України про їх про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України винесено не було.

Таким чином, виходячи з приписів ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» антитерористична операція та військові дії на території України на час подання позивачем заяви про звільнення від сплати єдиного внеску завершені не були.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Як вже зазначалось судом раніше, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який дійсних на час розгляду справи, належить м.Покровськ Донецької області.

Отже, позивачем не було пропущене 30 денний термін для надання заяви про звільнення від сплати єдиного внеску.

Суд першої інстанції зазначаив, що позивач виконав всі умови передбачені приписами законодавства, щодо звільнення від виконання обов`язків сплати єдиного соціального внеску.

У зв`язку із наведеним, місцевиий суд дійшов висновку про протиправність спірної вимоги № Ф-3275-0436 від 21.01.2025 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 40 744,49 грн, тому позовна вимога про її скасування підлягає задоволенню.

Оперативний облік податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючими органами здійснюється відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок), затвердженого Наказом Міністерством фінансів України від 12.01.2021 за № 5.

Приписами пункту 4 розділу V Порядку встановлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/ або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій. Такими матеріалами є:

скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви);

ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Cтатус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольноперевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/ судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Отже, враховуючи положення вказаного Порядку, працівники контролюючого органу можуть виключати з ІКП суми донарахувань та змінювати стан рішень контролюючого органу, якими визначено вказані суми зобов`язань.

З огляду на те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Такі висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 26 лютого 2019 року у справі №805/4374/15-а.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки судом встановлено, що позивач був звільнений від сплати єдиного звнеску за спірний період, то відповідно позовна вимога про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування підлягає завдоволенню.

Проте, з такими висновками суду першої інстанцції не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частини друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Судами встановлено, що позивач є платником єдиного внеску згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.

Згідно з пунктами 1, 4 і 12 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина друга статті 9 Закону № 2464-VI).

За приписами абзаців першого та другого частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 вказаного Закону недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Стаття 25 Закону № 2464-VI регламентує заходи впливу та стягнення, частина перша якої передбачає, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Отже, нормами Закону № 2464-VI чітко визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VI, є недоїмкою. За наявності у платника єдиного внеску недоїмки податковий орган зобов`язаний надіслати такому платнику вимогу про її сплату.

02.09.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VІІ), який набув чинності 15.09.2014. Цей Закон прийнято з метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО) або переселилися з неї під час її проведення.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669-VІІ розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI було доповнено пунктом 9-3 наступного змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.».

Відповідно до Закону України від 02.03.2015 № 219-VIII пункт 9-3 вважається пунктом 9-4 розділу VIII Закону № 1669-VII.

З аналізу наведених правових норм та з урахуванням безпосередньо пункту 9-3 (у подальшому пункту 9-4) розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, вбачається, що платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Тобто, пункт 9-3 (у подальшому пункту 9-4) розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI не скасовує взагалі обов`язків платників єдиного внеску, а лише на певний період дає можливість (дозволяє) не виконувати обов`язки, визначені у частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VІ, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Аналогічного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла під час розгляду зразкової справи № 812/292/18 (постанова від 06.11.2018).

При цьому відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, не застосовуються взагалі.

Отже, зі змісту наведеної правової норми слід виснувати, що така надавала право суб`єкту відповідних відносин за визначених умов та підстав на відповідний період, а саме з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати відповідних обов`язків.

Тобто вжите в контексті норми словосполучення «…звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року…» слід розуміти як тимчасове надання платнику можливості здійснювати нарахування, обчислення та/або сплату ЄСВ не в загальновизначені строки, а за власним рішенням.

Як зазначалось вище, причиною прийняття законодавцем такої норми були особливі обставини та виняткові ситуації, пов`язані зі збройною агресією та бажанням захистити платників, які опинилися у несприятливій ситуації.

Передбачене нормою звільнення та зміст щодо певних умов її дії та дій суб`єктів, до яких вона могла бути застосована, вказує на те, що особа, яка приймає її умови та застосовує, погоджується і на особливості, які передбачає така норма, зокрема і в частині подальшого урегулювання питання наявної недоїмки.

На користь висновку про тимчасовий характер надання платнику податків можливості не виконувати передбачені статтею 6 Закону № 2464-VI обов`язки платника ЄСВ вказує і системний аналіз змісту пункту пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI. Так, у разі, якщо б законодавець взагалі звільняв визначену категорію платників від обов`язку сплачувати ЄСВ у відповідний період, а не надавав можливість виконати цей обов`язок після закінчення АТО (тобто, не у встановлений в загальному поряду строк), то позбавлений логіки припис абзацу третього вказаного пункту щодо звільнення від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених цим Законом. Адже відсутність взагалі обов`язку нараховувати і сплачувати ЄСВ у певний період виключала б існування відповідальності за невиконання такого обов`язку, отже не потребувала б викладення норм про звільнення від неї (відповідальності).

Проте, на підставі абзацу п`ятого підпункту «у» пункту 83 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 14.01.2020 № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», який набрав чинності 13.02.2020, пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI було виключено.

З урахуванням того, що 13.02.2020 пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI втратив чинність, у позивача поновився обов`язок і щодо сплати самостійно нарахованого ним єдиного податку.

Наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що виник у період з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року, надає право контрольному органу формувати та направляти вимогу про сплату цього боргу.

Наведений висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду 27 лютого 2024 року у справі № 360/4568/20.

Доказів звернення позивача до податкового органу з заявами щодо врегулювання питання з наявного в ІКС боргу з єдиного внеску у 2016 - 2020 роках сторонами до матеріалів справи не надано. Позивач звернувся до відповідачів в 2024 році, коли така норма права в законодавстві була відсутня.

Як зазначено вище, нарахована сума зобов`язань з єдиного внеску позивачем не сплачувалась, що унеможливлює зобов`язання відповідача виключити з ІКС недоїмку за спірний період на підставі норми права, яка втратила чинність з 13 лютого 2020 року.

Крім того, позивачем не зазначено та не надано до матеріалів справи доказів звільнення його від сплати єдиного внеску на підставі частини 4 статті 4 Закону України № 2464.

Окремо слід зазначити, що Закон № 1669-VII від 02.09.2014, який надавав пільгу платникам єдиного внеску на період з 14 квітня 2014 року до 13 лютого 2020 року та на який, як на підставу свого позову посилається позивач, не є спеціальним законом з оподаткування.

Відтак, Закон № 2464 і в минулій, і в діючий редакції, не скасовує обов`язків платника єдиного внеску, а лише надає можливість на період АТО чи воєнного стану не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Верховний Суд у постанові від 16 травня 2023 року у справі № 200/3502/22 дійшов наступних висновків:

«Враховуючи ретроспективну дію норм пункту 9-4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, що запроваджує відповідну пільгу, починаючи з моменту набрання законної сили Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 до набрання законної сили Законом № 440-IX, а також беручи до уваги рішення Конституційного суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999, механізм реалізації відповідного інституту поширювався на період з 14 квітня 2014 року до 13 лютого 2020 року, а фактична реалізація вказаної норми в процесі правозастосування не пов`язана виключно з моментом подачі відповідним платником податків заяви про її застосування в силу нормативного закріплення алгоритму дій контролюючих органів в процесі дії відповідної норми.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач була звільнена від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, а також від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати єдиного внеску лише в період з 14 квітня 2014 року по 13 лютого 2020 року.

Виходячи з завдань та функціональних обов`язків відповідача щодо забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску, визначених статтями 8, 12 Закону № 2464-VI, підпунктом 19-1.1.10 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, а також враховуючи порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, колегія суддів Верховного Суду визнає законним і обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити корегування даних, які містяться в інтегрованій картці інформаційної системи контролюючого органу.

Висновок судів попередніх інстанцій щодо правомірності нарахування позивачу єдиного внеску у період 2017 рік - ІІІ квартал 2019 року, відображення такого нарахування в інтегрованій картці платника відповідає правильному застосуванню норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.».

З огляду на вищезазначене, колегія суддів висовується, що відповідачі не мали законних підстав для списання недоїмки з єдиного внеску за заявами позивача на підставі пункту 9-4 розділу VIIІ «Прикінцеві та перехідні положення» (у редакції, що діяла до 13.02.2020) та Закону № 1669-VII.

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з відмовою позивачеві в задоволенні позовних вимог, понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі № 200/162/25 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне судове рішення 13 листопада 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

Т. Г. Гаврищук

Е. Г. Казначеєв