Справа № 305/1876/25
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 305/1876/25 пров. № А/857/34899/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,,

з участю секретаря судового засідання Грищук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 серпня 2025 року у справі № 305/1876/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1163 від 23.05.2025 (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Ластовичаком В.Ю. 08.08.2025 о 11:50 год в м. Рахів Закарпатської області), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 09.06.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РТЦК, відповідач), у якому просить скасувати постанову від 11.02.2025 № 1163 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 1163 від 23.05.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення направлено позивачу та отримано. Позивач вважається повідомленим на підставі пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок № 560), але вимогу не виконав, а статус інваліда не звільняє особу від виконання обов`язків.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони, які були належним чином, згідно положень частин першої та другої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні не скористалися.

За правилами частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відтак судове засідання проводилося за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.05.2025 накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

У постанові ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 23.05.2025 близько 10 год прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де було встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно повістки № 1905631 від 13.01.2025, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 23.01.2025 о 9 год для уточнення даних, номер поштового відправлення 975. Вказана повістка була направлена засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» 16.01.2025 по повернута відправнику оператором поштового зв`язку 28.01.2025 як - адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 25.01.2025.

Постанова винесена на підставі протоколу від 23.05.2025 за тим же номером, складеного старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , де зазначено відомості, передбачені статтею 256 КУпАП.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.08.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнаний обмежено придатним до військової служби та призовною комісією Рахівського району зарахований у запас військовозобов`язаних 15.05.2007, підлягає повторному медичному пересвідченню 27.07.2028.

Довідкою МСЕК від 17.10.2023 та відповідним повідомленням стверджено, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання на строк до 01.11.2024, а довідкою МСЕК від 17.12.2024 та відповідним повідомленням - що ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання на строк до 01.01.2027.

Повісткою № 1905631 від 13.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 викликано ОСОБА_1 для уточнення даних на 14:00 год. 23.01.2025, вказана повістка з описом вкладення відправленням АТ «Укрпошта» № 975 направлена отримувачу.

Трекінгом відправлення стверджено, що відправлення № 975 прийнято поштовою установою 16.01.2025, 22.01.2025 мала місце невдала спроба вручення, 25.01.2025 повернуто відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою), 28.01.2025 вручено (повернуто) одержувачу (відправнику).

Відсутність адресата за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ) підтверджується також довідкою АТ «Укрпошта» Ф.20, доданої до повернутого ІНФОРМАЦІЯ_2 поштового відправлення, яка містить підпис працівника поштової установи та відбиток печатки з датою 25.01.2025.

Згідно наявних загальнодоступних відомостей вулиця Горького на даний час носить назву Героїв АТО.

Відправлення (конверт) містить відмітку «Повістка ТЦК».

Як зазначено у витязі з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наявні відомості про 2 порушення, а саме:

- неприбуття вчасно за повісткою до 25.12.2024, дата порушення 26.12.2024, причина скасування - створення електронного подання на розшук, дата скасування 02.02.2025;

- неприбуття вчасно за повісткою до 01.02.2025, дата порушення 02.02.2025, дата звернення 02.02.2025, орган Національної поліції - Рахівський районний відділ поліції ГУНП в Закарпатській області, дата зміни статусу - 04.02.2025, статус запиту - отримано відповідь, примітка - створено автоматично 975 від 13.01.2025.

Не погодившись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 вважається повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 23.01.2025 для уточнення даних у день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, тобто 25.01.2025, отже пізніше дати, на яку викликався, що не може вважатися належним оповіщенням.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами другою та третьою вищевказаної статті встановлено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами першою - третьою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-ХІІ) особливий період - особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30, діб.

Дія воєнного стану в подальшому неодноразово продовжувалася.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від березня 2022 року № 2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», оголошено про проведення загальної мобілізації.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин в Україні діє особливий період.

У справі, яка розглядається, суд першої інстанції встановив, що під час дії особливого періоду 23.01.2025 позивач не з`явився без поважних причин за повісткою № 1905631 від 13.01.2025, яка вважається врученою адресату, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

По причині викладеного відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова про накладання адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що оспорювана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, стягнення накладено в межах санкції статті та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.

На спростування вищевказаних обставин позивач покликався на позивачу не було відомо про наявність повістки, він її не отримував, проживає за вказаною адресою, там же проживає і хвора мати, однак повістка не вручалась, тому і не міг з`явитися за повісткою.

Також у відповідача не було правових підстав для виклику позивача, оскільки останній уточнив свої анкетні дані.

Абзацом першим частини першої статті 22 Закону № 3543-ХІІ цієї статті передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до частини третьої зазначеної статті поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

В розрізі викладених норм відповідач надав правильну правову оцінку діям позивача, оскільки останній не прибув за викликом у визначений час до відповідача.

Також причини, на які покликається позивач, не можна вважати поважними, оскільки такі є відсутніми в переліку поважних причин неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, згідно з частиною третьою статті 22 Закону № 3543-ХІІ.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком № 560.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

В силу вимог пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з пунктом 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка».

Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою «Судова повістка», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що представлений відповідачем доказ - поштове відправлення із позначкою «адресат відсутній за зазначеною адресою», засвідченою його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, слід вважати належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Звідси, покликання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки слід вважати необґрунтованими та хибними.

В розрізі викладеного колегія суддів вважає, що органи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки несуть відповідальність за надсилання військовозобов`язаному відповідних повісток. Той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на адресу місця проживання, за наявності повернутого поштового відправлення із відповідними відмітками, сам по собі не є достатнім аргументом для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені.

Нормами Порядку № 560, прийнятого на виконання статті 22 Закону № 3543-ХІІ, зафіксовано презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання.

У свою чергу, причини невручення повістки залежать виключно від дій адресата і органу поштового зв`язку.

Стосовно тверджень апелянта про відсутність обов`язку з`являтися на спірний виклик для уточнення даних, то отримання тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та наявність права на відстрочку не виключає обов`язок громадянина у разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП з`явитися у зазначені у ній місце та строк, що встановлений статтею 22 Закону № 3543-ХІІ, яка визначає прямий обов`язок з`явитися до ТЦК та СП на виклик за повісткою без конкретизації, які саме облікові дані потребують уточнення.

Чинне законодавство не містить обмежень щодо періодичності здійснення оповіщення особи чи щодо неможливості здійснення оповіщення особи, яка користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, питання оповіщення військовозобов`язаних, призовників та резервістів є виключною компетенцією територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Її потреба визначається виходячи із завдань мобілізаційних планів, стану військового обліку в органі військового управління, отриманих ним завдань тощо.

Також висновки представника апелянта про порушення правил вручення повістки за адресою проживання позивача працівником органу поштового зв`язку виходять за межі розглядуваного спору, оскільки предметом розглядуваного спору є правомірність постанови відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; на відповідача не покладено обов`язок перевіряти правильність оформлення повернутих поштових відправлень із відмітками про неможливість вручення останніх адресатам, контролювати дії працівників органу поштового зв`язку тощо.

Щодо покликань суду першої інстанції на те, що позивач ОСОБА_1 вважається повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 23.01.2025 для уточнення даних у день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, тобто 25.01.2025, отже пізніше дати, на яку викликався, що не може вважатися належним оповіщенням, колегія суддів зазначає наступне.

У довідці ф. 20 про причини повернення поштового відправлення є відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім цього адресату залишено повідомлення про надходження на його ім`я рекомендованого листа. Дата залишення такого повідомлення 21.01.2025р., про що зроблено відповідний напис на конверті. Термін зберігання рекомендованого листа з поміткою «Повістка ТЦК» складає три робочих дні, після чого, такий рекомендований лист повертається відправнику. 21.01.2025 року оператором поштового зв`язку залишено повідомлення Позивачу, що на його адресу надійшов рекомендований лист і що термін зберігання його складає три робочих дні. 25.01.2025 року оператор поштового зв`язку, у зв`язку з тим, що Позивач не з`явився отримати адресований йому рекомендований лист з відміткою «Повістка ТЦК», надіслав такий рекомендований лист Відправнику.

Отже, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду рішення суду.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У розрізі викладеного, оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд приходить до переконання, що такі є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до задоволення позовних вимог, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 229, 241, 242, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 08 серпня 2025 року у справі № 305/1876/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1163 від 23.05.2025 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 12.11.25