Справа № 200/2880/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року справа №200/2880/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року (повне судове рішення складено 01 вересня 2025 року) у справі № 200/2880/24 (суддя в І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду з вимогами до Військової частини НОМЕР_1 :

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не сплати в індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у розмірі 12775,35 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не сплати індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 01.05.2024 включно у розмірі 251401,32 грн.

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2017 по 28.02.2018 включно у розмірі 12775,35 грн.;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 01.05.2024 включно у розмірі 251401,32 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду 24 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 10.11.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 10.11.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 із застосуванням індексації відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 973,44 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В решті позовних вимог, відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 200/2880/24, змінено.

Абзац четвертий та п`ятий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 200/2880/24 викладено в наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 01.05.2024 із застосуванням індексації відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4 054,86 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 01.05.2024 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 200/2880/24 залишено без змін.

Від позивача до суду надійшла заява у порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду і направити справу на подальший розгляд по суті до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до даних виконавчого листа, який перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби та який згенерований у системі електронний суд - строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до "12" лютого 2028 р.

У постанові від 20.01.2021 (справа №640/1364/19) Верховний Суд дійшов висновків, що за частиною 4 статті 383 КАС України визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині 1 цієї статті, є дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому граничним (присічним) строком звернення до суду із такою заявою є останній день завершення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за відповідним рішенням суду. Також у цій справі виснував, що аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Тобто при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.».

До поданої заяви долучено лист відповідь органу державної виконавчої служби про хід виконавчого провадження у справі № 200/2880/24. З наведеного вбачається, що із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду позивач звернувся у строк, який не є пізніше 12.02.2028.

Щодо не надання доказів надсилання заяви іншим учасникам справи. Заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду було подано через систему «Електронний суд», про це в ухвалі суду чітко відображено.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи (ч. 3 ст. 383 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику (ч. 5 ст. 383 КАС України).

Судом встановлено, що позивач у своїй заяві від 27.08.2025 зазначив, що 07.08.2025 він звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про надання йому довідки про суму нарахованих грошових коштів на виконання судових рішень у справі №200/2880/24, який зареєстрований за № 24301.

На виконання поданого рапорту, йому надано довідку-розрахунок грошового забезпечення за реєстраційним номером №0989/10/3071 від 11.08.2025. Сума коштів, яка була обрахована відповідачем, становить 87857,32 грн, в зазначену суму включено суму так званої поточної індексації за грудень 2017-лютий 2018 у розмірі 15504,00 грн. Із обрахованою сумою грошових коштів, за виключенням періоду грудень 2017 року - лютий 2018 року у розмірі 15504,00 грн, позивач не згоден, тому подав до суду заяву в порядку ст. 383 КАС України.

Отже, про порушення своїх прав щодо не виконання відповідачем у повному обсязі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2024 у справі №200/2880/24 позивач дізнався з довідки від 11.08.2025.

Таким чином, оскільки про порушення свого права щодо не виконання відповідачем у повному обсязі рішення Донецького окружного адміністративного суду - позивач дізнався 11.08.2025, однак із заявою про визнання протиправною бездіяльність відповідача по виконанню рішення суду у порядку ст. 383 КАС України він звернувся до суду 27.08.2025, тобто, з порушенням десятиденного строку для звернення із цією заявою.

У зв`язку із вищевикладеними обставинами, суд виснує, що позивачем пропущений десятиденний строк для звернення до суду із відповідною заявою у порядку ст. 383 КАС України.

Доказів поважності причин пропуску цього строку позивачем не наведено та не доведено. Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, позивачем до заяви не додані докази її надсилання іншим учасникам справи, що є порушенням приписів ч. 3 ст. 383 КАС України, і є також окремою підставою для застосування судом вимог частини 5 статті 383 КАС України.

Подання заяви через систему «Електронний суд» не звільняє від виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність повернення заяви ОСОБА_1 , поданої у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративній справі №200/2880/24.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що заява підлягала поверненню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Зокрема, посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 20.01.2021 в справі №640/1364/19 не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини в ній не співпадають з обставинами в нинішній справі.

Так, в справі №640/1364/19 Верховний Суд визначив, що висновки судів попередніх інстанцій щодо початку перебігу строку, встановленого частиною 4 статті 363 КАС України є помилковими, тому колегія суддів дійшла висновку про передчасність постановлених судами рішень про повернення заяви.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 200/2880/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 13 листопада 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук