Справа № 400/6109/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа № 400/6109/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №400/6109/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

28.06.2024 адвокат Давидова Олена Юхимівна, здійснюючи на підставі ордеру серія ВЕ №1116039 від 27.06.2024 представництво інтересів ОСОБА_1 , звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 29.01.2017 по 26.02.2024, зобов`язавши в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29.01.2017 по 26.02.2024;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, скасувати наказ №59 від 26.02.2024 в частині невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, зобов`язавши в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 кошти у розмірі одноразової грошової компенсації, яка призначається при звільненні військовослужбовця.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на обставини порушення трудових прав позивача внаслідок невиплати відповідачем індексації грошового забезпечення за період з 29.01.2017 по 26.02.2024, право на яку гарантовано статтею 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Ухвалою судді Миколаївського окружного адміністративного суду Брагар В.С. від 02.07.2024 позовну заяву було залишено без руху з підстав пропущення строку звернення.

Ухвалою судді Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 адміністративну справу №400/6109/24 передано для подальшого розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду з огляду на з`ясування обставини того, що жодна зі сторін не перебуває за територіальною юрисдикцією Миколаївського окружного адміністративного суду.

Справа №400/6109/24 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 12.11.2024 та ухвалою цього ж суду від 15.11.2024 прийнята до провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позову. З приводу виплати при звільненні 50% місячного грошового забезпечення зазначив, що у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" умовою виплати 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є наявність вислуги 10 календарних років і більше. Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 №59 від 26.02.2024 календарна вислуга років позивача становить 7 років 00 місяців 27 днів. Звертав увагу суду на те, що в/ч НОМЕР_1 не повинна здійснювати нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, так як в/ч НОМЕР_1 не мала свого фінансового органу та перебувала до 01.01.2022 у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні у в/ч НОМЕР_2 . У подальшому згідно з листом помічника командувача-начальника фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 №116/14/1/802 від 28.09.2021 в/ч НОМЕР_1 встановленим порядком знімається з фінансового забезпечення в/ч НОМЕР_2 та зараховується до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відкриття окремого фінансового господарства у в/ч НОМЕР_1 настало лише з 01.01.2022. Тому обов`язок здійснювати нарахування та контроль подальшої виплати індексації грошового забезпечення з боку в/ч НОМЕР_1 на користь позивача відноситься виключно до повноважень фінансового органу в/ч НОМЕР_2 . Додав, що відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 04.07.2017 №220/5140, від 08.08.2017 №78/0/66-17 проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі. При цьому Порядок №1078 не передбачає механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди.

Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористалася.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходила військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 у період з 29.01.2017 по 26.02.2024.

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 від 22.09.2023 №364, молодший сержант ОСОБА_1 у період з 01.03.2019 по 22.05.2019, з 03.06.2019 по 15.09.2019, з 23.07.2021 по 23.02.2022 брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених на території Донецької та Луганської областей (а.с. 14).

Згідно з довідкою від 26.02.2024 №69 молодший сержант ОСОБА_1 дійсно у період з 24.02.2022 по 09.04.2022, з 24.11.2022 по 17.08.2023 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в н.п. Волноваха, Павлівка, Розівка, Вугледар, Рибінське, Причистівка, Велика Новосілка Донецької обл. (а.с. 15).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2024 №59 (зворот а.с. 54) військовослужбовця військової служби за контрактом молодшого сержанта ОСОБА_1 , фельдшера медичного пункту в/ч НОМЕР_1 , звільнену наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №91-РС від 21.02.2024 з військової служби за контрактом у запас за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (військовослужбовець самостійно виховує дитину віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (зі змінами), вважати, що справи та посаду здала і направити для зарахування на військовий облік до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 . До оперативного резерву в/ч НОМЕР_1 не зараховувати. З 26.02.2024 виключити із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та зняти з усіх видів забезпечення.

Цим же наказом передбачено, що відповідно до пункту 2 розділу ХХХІІ наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби не виплачувати.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача в частині ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 29.01.2017 по 26.02.2024, ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач через представника звернулася до суду з цим позовом, в якому також просить скасувати наказ №59 від 26.02.2024 в частині невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

З приводу вимог щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні та щодо скасування наказу №59 від 26.02.2024 в частині невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, оцінку яким слід надавати одночасно з огляду на їх пов`язаність, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах:

1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби:

за станом здоров`я;

за власним бажанням під час дії воєнного стану (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України);

які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби:

у зв`язку із закінченням строку контракту;

за віком;

у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);

у зв`язку із виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31 Закону України "Про розвідку";

з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку";

у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду в разі прямого підпорядкування близькій особі;

у зв`язку з відкликанням мандата на право здійснення військової капеланської діяльності;

через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу);

за угодою сторін - у разі набуття військовослужбовцем права на пенсію за вислугу років;

3) 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби за власним бажанням та через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у мирний час.

Військовослужбовцям військової служби за призовом осіб офіцерського складу одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується у разі звільнення з військової служби з таких підстав: у зв`язку із закінченням установлених строків військової служби; за станом здоров`я; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у мирний час; у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років.

Відповідно до положень пункту 2 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260 в редакції, чинній на момент звільнення позивача), у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Як свідчить зміст наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.02.2024 №59, вислуга років позивача у Збройних Силах України станом на 26.02.2024 становить: календарна - 07 років 00 місяців 27 днів, пільгова - 02 роки 02 місяці 06 днів, загальна - 09 років 03 місяці 03 дні.

З огляду на з`ясовані судом обставини тривалості вислуги років позивача у Збройних Силах України, яка не сягає десяти років, законних підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби відповідно до пункту 2 розділу ХХХІІ Порядку №260 суд не знаходить.

Суд звертає увагу на обставини відсутності спору позивача з в/ч НОМЕР_1 з приводу вислуги років, тому зазначену в наказі від 26.02.2024 №59 вислугу років суд приймає як таку.

За відсутності спору щодо календарної вислуги років позивача, якої недостатньо для виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення, відсутні й ознаки неправомірної бездіяльності відповідача в частині ненарахування та невиплати такої грошової допомоги, як і підстави для скасування наказу №59 від 26.02.2024 в частині відмови у виплаті такої допомоги.

Відтак позов у цій частині вимог задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позов у частині вимог щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 29.01.2017 по 26.02.2024, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями ст. 8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 1 статті 4 цього ж Закону визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 вказаного Закону, порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (надалі - Порядок №1078).

Згідно з п. 11 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (п. 4 Порядку №1078).

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно з п. 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній з 15.12.2015), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

У разі коли індекс споживчих цін для проведення індексації, розрахований наростаючим підсумком, перевищив 10 відсотків, Кабінет Міністрів України приймає рішення про підвищення тарифних ставок (окладів) працівникам бюджетної сфери, органам державної влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів з урахуванням суми індексації, яка складається на момент підвищення.

Працівникам підприємств i організацій, які перебувають на госпрозрахунку, підвищення заробітної плати у зв`язку із зростанням рівня інфляції провадиться у порядку, визначеному у колективних договорах, але не нижче норм, визначених Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та положень цього Порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України "Про оплату праці" такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

Позивач виключена зі списків особового складу з 26.02.2024.

З приводу вимог щодо нарахування та виплати індексації у 2023 році суд зазначає, що відповідно до абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Тому підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, у т.ч. й у вигляді грошового забезпечення.

Оскільки дію Закону №1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт - Порядок №1078, який був прийнятий на виконання вимог ч. 2 ст. 6 вказаного Закону, також не діє протягом 2023 року.

Тож за відсутності факту протиправної бездіяльності відповідача в частині нарахування позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, відсутні й підстави для задоволення позову у відповідній частині вимог.

Зважаючи на з`ясовані обставини справи та особливості нормативно-правового регулювання питань, пов`язаних з нарахуванням індексації грошового забезпечення упродовж спірного періоду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивача лише за періоди з 29.01.2017 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 26.02.2024, у зв`язку з чим суд зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача за періоди з 29.01.2017 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 26.02.2024.

Відповідно до приписів пункту 8 Порядку № 260, грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 у спірний період проходила військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 , з огляду на що суд відкидає доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку здійснення виплати позивачу індексації грошового забезпечення як безпідставні.

За з`ясованих судом обставин позов слід задовольнити частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору в силу закону у спорі про стягнення заробітної плати, інших судових витрат не поніс, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №400/6109/24 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 29.01.2017 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 26.02.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2017 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 26.02.2024.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун