Справа № 200/8550/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року справа №200/8550/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 200/8550/24 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що полягають у відмові в зарахуванні до її страхового стажу для призначення пенсії з 7 червня 2024 року періодів роботи: з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року в Краматорськом Горпіщеторгі, з 16 грудня 1985 року по 17 лютого 1986 року та з 16 листопада 1992 року по 5 січня 1993 року - в ОРСі Часівоярського вогнетривкого комбінату; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 7 червня 2024 року з урахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року в Краматорськом Горпіщеторгі, з 16 грудня 1985 року по 17 лютого 1986 року та з 16 листопада 1992 року по 5 січня 1993 року - в ОРСі Часівоярського вогнетривкого комбінату (а.с. 1-5, 46).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне.

ОСОБА_1 з 29 листопада 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страховий стаж для обчислення пенсії складає 40 років 5 місяців 19 днів.

У зв`язку із тим, що при обрахунку пенсії до її страхового стажу не були враховані періоди роботи з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року в Краматорському Горпіщеторгі та з 16 грудня 1985 року по 17 лютого 1986 року і з 16 листопада 1992 року по 5 січня 1993 року в ОРСі Часовоярського вогнетривкого комбінату, позивач звернулась із відповідним запитом до архіву Бахмутської міської ради та до архівного відділу Краматорської міської ради.

Довідкою від 3 квітня 2024 року № 19-07-08/55 архівний відділ Бахмутської міської ради повідомив, що в архівному фонді № 93 Коллективное торгово-производственное предприятие г. Часов-Яр (мовою оригіналу) у відомостях із нарахування заробітної плати значиться, що заробітна плата нараховувалась (мовою оригіналу) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 : з січня по грудень включно 1985 року, з серпня 1987 року по листопад 1992 року включно, у січні 1993, у липні 1994 року; у липні 1994 року у графі нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (мовою оригіналу) зазначено ув. 18.VII (мовою оригіналу, так в документі). Накази з кадрових питань зазначеного підприємства за 1985-1994 роки, а також за попередні та наступні роки, на зберігання до архівного відділу не находили, тому для підтвердження факту роботи ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) були використані фінансові документи.

Довідкою від 12 листопада 2024 року № 23.07-05/808 архівний відділ Краматорської міської ради повідомив, що документи від Краматорского горпищеторга до архівного зберігання не надходили, тому надати документи, підтверджуючі стаж роботи на даному підприємстві немає можливості.

Позивач надала ці довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Листом від 15 серпня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивачу, що період її роботи в ОРСі Часовоярського вогнетривкого комбінату зараховано до її страхового стажу. До заяви було додано розрахунок стажу, згідно із яким пенсійним органом не було враховано до страхового стажу позивача періоди її роботи з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року в Краматорському Горпіщеторгі та з 16 грудня 1985 року по 17 лютого 1986 року і з 16 листопада 1992 року по 5 січня 1993 року в ОРСі Часовоярського вогнетривкого комбінату.

За поясненням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до страхового стажу позивача не враховано ці періоди, так як в трудовій книжці міститься не чіткий відтиск печатки у записі про звільнення, що є порушенням вимог п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58.

Після неодноразового звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (в т.ч. і через Урядову гарячу лінію) із заявами щодо врахування до страхового стажу зазначених періодів, вона отримала лист, в якому зазначено, що ґрунтовну відповідь щодо розрахунку її страхового стажу та порядку врахування не зарахованих періодів роботи їй було надано листом від 15 серпня 2024 року № 21684-18474/С-02/8-0500/24 її звернення від 10 липня 2024 року, яке надійшло з Пенсійного фонду України 18 липня 2024 року.

Позивач зазначає, що відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство-роботодавець. Виявлені пенсійним органом недоліки оформлення трудової книжки не можуть вважатися достатньою підставою для відмови для визначення стажу на підставі трудової книжки, оскільки внесення записів до відомостей про особу до трудової книжки не здійснювалось позивачем і її вина у нерозбірливості печатки у трудовій книжці відсутня.

На переконання позивача, пенсійний орган, не зарахувавши до її трудового (страхового) стажу при призначенні пенсії за віком зазначених періодів, порушив її право на отримання пенсії у належному розмірі (а.с. 1-5, 44-46, 107-108).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 200/8550/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, що полягають не зарахуванні до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 при розгляді її заяви про призначення пенсії від 16 січня 2024 року періодів її роботи: з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року, з 16 грудня 1985 року по 17 лютого 1986 року та з 16 листопада 1992 року по 5 січня 1993 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 7 червня 2024 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком із зарахуванням до її страхового (трудового) стажу періодів роботи: з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року, з 16 грудня 1985 року по 17 лютого 1986 року та з 16 листопада 1992 року по 5 січня 1993 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_5 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, паспорт НОМЕР_1 від 23 липня 2009 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 27 лютого 2023 року № 1426- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; фактичне місце проживання/перебування згідно з довідкою ВПО: АДРЕСА_2 (а.с. 6-9, 15-19, 82-85).

Перший відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади (а.с. 72-75).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, , зареєстроване місцезнаходження: 25009, Україна, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 7а, є органом державної влади (а.с. 117, 128).

Як встановлено судом, 16 січня 2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Краматорськ) із заявою про призначення пенсії за віком, яку зареєстровано за № 225 (а.с. 79-80).

Відповідно до розписки-повідомлення до заяви від 16 січня 2024 року позивачем було додано наступні документи: паспорт серії НОМЕР_3 , довідку про ідентифікаційний номер, пам`ятку, трудову книжку НОМЕР_4 від 8 серпня 1983 року, диплом, два свідоцтва про шлюб (а.с. 80, 10-19, 86-87).

Як вбачається з розписки-повідомлення, жодних додаткових документів позивачу не було запропоновано надати (відповідні графи не заповнені) (а.с. 80).

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 8 серпня 1983 року, позивач:

- з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року працювала в Краматорському міськпромторзі; звільнена у зв`язку з переведенням у відділ робочого постачання Часов Ярського вогнетривкого комбінату (записи №№ 1, 2);

- з 10 січня 1985 року по 18 липня 1994 року працювала в ОРС [відділ робочого постачання] Часів-Ярського вогнетривкого комбінату (Часів-Ярське орендне виробничо-торгівельне підприємство):

з 10 січня 1985 року по 18 серпня 1987 року - касиром їдальні № 3 відділу робочого постачання (записи №№ 3, 4);

з 19 серпня 1987 року по 26 березня 1989 року - продавцем магазину № 10 (записи №№ 4, 5);

з 27 березня 1989 року по 25 березня 1990 року - економістом планового відділу (записи №№ 5, 6);

з 26 березня 1990 року по 9 серпня 1990 року - продавцем ІІ категорії в магазині № 33 (записи №№ 6, 7);

з 10 серпня 1990 року по 18 липня 1994 року - бухгалтером громадського харчування; звільнена по ст. 36 п. 5 КЗпП України з переведенням для подальшої праці у виконкомі міської ради народних депутатів (записи №№ 7, 8) (а.с. 10-13, 14).

Відповідно до пояснень відповідачів заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яке 24 січня 2024 року прийняло рішення про призначення позивачу пенсії за віком (суду замість копії рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, підписаного відповідною посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, надано витяг з електронної пенсійної справи позивача, якій не містить назви пенсійного органу, що його прийняв - замість цього у витязі вказано назву пенсійного органу, на обліку в якому перебуває позивач: "Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області") (а.с. 47, 93, 135).

Як вбачається з вказаного рішення, ОСОБА_1 з 29 листопада 2023 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування (довічно). Крім іншого у рішенні зазначено: вік заявниці - 60 років 1 місяць 18 днів; заявниця продовжує працювати; ВПО; воєнний стан; страховий стаж - 31 рік 0 місяців 6 днів; розмір пенсії з 29 листопада 2023 року (всього) 4383,17 грн (а.с. 47, 93).

Відповідно до довідки РС-право при розгляді заяви позивача від 16 січня 2024 року періоди її трудової діяльності другим відповідачем було зараховано до страхового стажу заявниці (в загальній кількості 31 рік 0 міс 6 днів) наступним чином:

- з 1 вересня 1981 року по 27 червня 1983 року - навчання у вищих/середн. НЗ (1 рік 9 місяців 27 днів);

- з 19 липня 1994 року по 31 січня 2003 року (8 років 6 місяців 13 днів);

- з 3 лютого 2003 року по 31 грудня 2003 року (0 років 10 місяців 29 днів);

- з 1 січня 2004 року по 30 грудня 2016 року (13 років 0 місяців 0 днів);

- з 5 січня 2017 року по 31 грудня 2023 року (6 років 8 місяців 27 днів) (а.с. 32, 88, 100, 136).

22 січня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України подала звернення, яке зареєстроване за вх. № 1549/С-0500-24 (копія зазначеного звернення суду не надана) (а.с. 27).

Листом від 30 січня 2024 року (вих. № 2188-1549/С-02/8-0500/24) у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 22 січня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило заявниці, що на підставі її заяви від 16 січня 2024 року їй було призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 29 листопада 2024 року; страховий стаж враховано по 31 грудня 2023 року та складає 31 рік 6 днів. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу склав 0,31000.

У листі зазначено, що до нього додаються виписки з протоколу про призначення пенсії та розрахунку заробітної плати та страхового стажу (а.с. 27).

Відповідно до пояснень першого відповідача (зв.бік а.с. 68), 7 лютого 2024 року позивач звернулась із заявою № 598 про перерахунок пенсії Допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів (пояснень щодо документів, доданих до заяви, відповідачем не надано), яке було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 : до страхового стажу зараховано періоди догляду позивачем за дитиною до 3-х років з 18 лютого 1986 року по 17 лютого 1989 року та з 6 січня 1993 року по 18 липня 1994 року [не є спірними в межах даної справи]; в іншій частині 15 лютого 2024 року винесено рішення № 845 про відмову (копії вказаного рішення суду не надано).

Відповідно до витягу з електронної пенсійної справи позивача, рішенням № 45 (дата прийняття зазначеного рішення та назви територіального органу, що прийняв це рішення у наданому витязі з електронної пенсійної справи позивача відсутні; при цьому вказана дата розрахунку: 21 лютого 2024 року) ОСОБА_1 було перераховано пенсію з 29 листопада 2023 року відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування; вид перерахунку Уточнення показників середньої ЗП по НГ (річна) (масовий)); підстава [відомості відсутні]. У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 35 років 6 місяців 19 днів; розмір пенсії з 29 листопада 2023 року (всього) 5673,78 грн (а.с. 94).

Згідно із архівною довідкою від 3 квітня 2024 року № 19-07-08/55, виданої архівним відділом Бахмутської міської ради, в архівному фонді № 93 Колективне торгівельне-виробниче підприємство м. Часов-Яр в відомостях нарахування заробітної плати значиться, що заробітна плата (мовою оригіналу) ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 нараховувалась: з січня по грудень включно 1985 року, з серпня 1987 року по листопад 1992 року включно, у січні 1993, у липні 1994 року [зазначені періоди нарахування заробітної плати не є спірними в межах даної справи].

Також у довідці зазначено, що відділ робочого постачання Часовоярського комбінату вогнетривких виробів у 1991 році перейменований в Часов-Ярське орендне виробничо-торгівельне підприємство; згідно з рішенням виконкому Артемівської міської ради від 2 вересня 1994 року № 605 Часов-Ярське орендне виробничо-торгівельне підприємство перейменовано в Колективне торгівельне-виробниче підприємство м. Часов-Яру (а.с. 14).

За поясненням відповідача, 8 квітня 2024 року позивач звернулась із заявою № 3121 про перерахунок пенсії (Допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів), яка (за поясненнями першого відповідача) була за принципом екстериторіальності опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. За наслідком розгляду зазначеної заяви було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 29 листопада 2023 року: до її страхового стажу зараховано наступні періоди: з 15 січня 1985 року по 15 грудня 1985 року, з 15 серпня 1987 року по 15 листопада 1992 року, з 15 січня 1993 року, з 1 липня 1994 року по 15 липня 1994 року (зв.бік а.с. 68).

Відповідно до витягу з електронної пенсійної справи позивача, рішенням № 45 (дата прийняття зазначеного рішення та назви територіального органу, що прийняв це рішення у наданому витязі з електронної пенсійної справи позивача відсутні; при цьому вказана дата розрахунку: 18 квітня 2024 року) ОСОБА_1 було перераховано пенсію з 1 березня 2024 року відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування; вид перерахунку У зв`язку із уточненням даних в ЕПС, 01.03.2024; підстава видалити 94 ос. У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 40 років 5 місяців 19 днів; розмір пенсії з 1 березня 2024 року (всього) 6417,77 грн (а.с. 95).

Відповідно до довідки РС-право після перерахунку у зв`язку з допризначенням, додатк. док-ти (абз. 3, п. 1.7 Порядку № 22-1) (з переглядом ЗП), періоди трудової діяльності ОСОБА_1 були зараховані до її страхового стажу (в загальній кількості 40 років 5 місяців 19 днів) наступним чином:

- з 1 вересня 1981 року по 27 червня 1983 року - навчання у вищих/середн. НЗ (1 рік 9 місяців 27 днів);

- з 19 липня 1994 року по 31 січня 2003 року (8 років 6 місяців 13 днів);

- 15 січня 1985 року по 15 грудня 1985 року (0 років 11 місяців 1 день);

- 18 лютого 1986 року по 14 серпня 1987 року, догляд за дитиною до 3 років (1 рік 5 місяців 27 днів);

- 15 серпня 1987 року по 15 листопада 1992 року (5 років 3 місяці 1 день);

- 6 листопада 1993 року по 14 січня 1993 року догляд за дитиною до 3 років (0 років 0 місяців 9 днів);

- 15 січня 1993 року по 31 січня 1993 року (0 років 0 місяців 17 днів);

- 1 лютого 1993 року по 30 червня 1994 року, догляд за дитиною до 3 років (1 рік 5 місяців 0 днів);

- 1 липня 1994 року по 15 липня 1994 року (0 років 0 місяців 15 днів);

- 16 липня 1994 року по 18 липня 1994 року, догляд за дитиною до 3 років (0 років 0 місяців 3 дні);

- 19 липня 1994 року по 31 січня 2003 року (8 років 6 місяців 13 днів);

- з 3 лютого 2003 року по 31 грудня 2003 року (0 років 10 місяців 29 днів);

- з 1 січня 2004 року по 30 грудня 2016 року (13 років 0 місяців 0 днів);

- з 5 січня 2017 року по 31 грудня 2023 року (6 років 11 місяців 27 днів);

Всього 40 років 5 місяців 19 днів (а.с. 33, 64, 100, 111).

У липні 2024 року позивач звернулась до Пенсійного фонду України зі зверненням, яке супровідним листом від 17 липня 2024 року (вих. № 29820-39328/С-03/8-2800/24) було переадресоване для розгляду за належністю до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та зареєстроване першим відповідачем 18 липня 2024 року за вх. № 18474/С-0500-24 (а.с. 28-29).

Листом від 15 серпня 2024 року (вих. № 21684-18474/С-02/8-0500/24) у відповідь на зазначене звернення Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області повідомило позивачу, що з 29 листопада 2023 року вона перебуває на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Стаж для обчислення пенсії складає 40 років 5 місяців 19 днів. При призначенні пенсії до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року - оскільки не чіткий відтиск печатки у записі про звільнення, що є порушенням вимог п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58; період роботи в ОРС Часовоярського вогнетривкого комбінату зараховано до страхового стажу. Також роз`яснено, що відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, для врахування вищевказаного періоду роботи на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника, ОСОБА_1 має право особисто звернутись до територіального органу Пенсійного України разом із зазначеними свідками для складання відповідного Акту. Вказано, що разом із листом позивачу направляється розрахунок стажу на одному аркуші (а.с. 29, 63).

24 серпня 2024 року позивач звернулась на Урядову гарячу лінію зі зверненням № СО-17707381 (вх. № 22776/С-0500-24), яке було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та за наслідком розгляду якого листом від 17 вересня 2024 року (вих. № 25168-22776/С-02/8-0500/24) позивачу було повідомлено, що ґрунтовну відповідь щодо розрахунку стажу та порядку врахування не зарахованих періодів роботи їй було надано листом від 15 серпня 2024 року (вих. № 21684-18474/С-02/8-0500/24) на її звернення від 10 липня 2024 року, яке надійшло з Пенсійного фонду України 18 липня 2024 року (вх. № 18474/С-0500-24), яку було направлена на поштову адресу, вказану у зверненні (а.с. 30).

Листом Архівного відділу Краматорської міської ради від 12 листопада 2024 року (вих. № 23.07-05/808) у відповідь на запит позивача щодо надання архівної довідки про стаж роботи на підприємстві Краматорський Горпіщеторг за період з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року повідомлено, що документи даного підприємства на архівне зберігання не надходили та надати довідку про стаж роботи на вказаному підприємстві в них не має можливості. Рекомендовано звернутись до правонаступника Горпіщеторга - ПрАТ Продторгсервіс (), що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Щербакова, буд. 1 (а.с. 31, 58).

Листом від 7 грудня 2024 року, який було направлено позивачем на поштову адресу ПрАТ Продторгсервіс (Донецька область, м. Краматорськ, вул. Щербакова, буд. 1), позивач просила підтвердити її стаж роботи на підприємстві Краматорський Горпіщеторг за період з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року (а.с. 59-61).

23 грудня 2024 року лист позивача від 7 грудня 2024 року було повернуто ОСОБА_1 з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 59).

Будучі не згодною із не зарахуванням до її страхового стажу спірних періодів, позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до преамбули Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Закон № 1058-IV) принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються цим законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року […].

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), також встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, за періоди до впровадження персоніфікованого обліку відповідно до чинного законодавства основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом встановлено, що другим відповідачем за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 16 січня 2024 року та доданих до заяви документів, а також із врахуванням даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, було встановлено (підтверджено) наявність у ОСОБА_1 страхового стажу в загальній кількості 31 рік 0 місяців 6 днів.

При цьому другим відповідачем не були враховані до страхового (трудового) стажу позивача, зокрема, періоди її роботи з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року (працювала в Краматорському міськпромторзі) та з 10 січня 1985 року по 18 липня 1994 року (працювала в ОРС Часів-Ярського вогнетривкого комбінату, Часів-Ярському орендному виробничо-торгівельному підприємстві).

За поясненням відповідачів - оскільки не чіткий відтиск печатки у записі про звільнення з Краматорського міськпромторгу, а також назва підприємства на печатці, якою засвідчено запис про звільнення 18 липня 1994 року з Часів-Ярського орендного виробничо-торгівельного підприємства) не відповідає назві підприємства, яке приймало позивача на роботу (ОРСа Часів-Ярського вогнетривкого комбінату), а інформація про перейменування (реорганізацію) відсутня.

Надаючи оцінку не врахуванню другим відповідачем записів у трудовій книжці позивача про спірні періоди її роботи, суд виходить з такого.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_4 від 8 серпня 1983 року:

- з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року вона працювала в Краматорському міськпромторзі; звільнена у зв`язку з переведенням у відділ робочого постачання Часов Ярського вогнетривкого комбінату (записи №№ 1, 2) (а.с. 10-13).

Запис про звільнення позивача з Краматорського міськпромторгу у зв`язку із переведенням у ОРСа Часов Ярського вогнетривкого комбінату засвідчений печаткою, якість якої не дозволяє встановити її зміст.

Разом із цим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162), яка була чинною станом на час внесення до трудової книжки позивача зазначених записів, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення .

Відповідно до п. 2.3 цієї ж Інструкції всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з п. 2.13 Інструкції № 162 у графі 3 розділу Відомості про роботу пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнято або призначено в такий цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади та присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, здійснюються: для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт та професій робітників, для службовців - відповідно до найменувань посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу.

Відповідно до п. 2.19 Інструкції № 162 у графі 4 зазначається підстава для внесення запису до трудової книжки - наказ (розпорядження) керівника підприємства, дата його видання та номер.

Пунктом 8.1 Інструкції № 162 встановлено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок у період внесення до трудової книжки позивача записів №№ 1-3 здійснювався в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 Про трудові книжки робітників і службовців.

Згідно з п. 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 6 вересня 1973 року Про трудові книжки робітників та службовців відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Аналіз вказаних вище правових норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок правильності заповнення трудової книжки особи покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому, на переконання суду, наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до її страхового стажу згідно з записами в трудовій книжці.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що підставою для призначення пенсії є встановлення наявності відповідного стажу роботи.

Другий відповідач, не зараховуючи період роботи позивача з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року до її страхового (трудового) стажу, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17, від 4 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, від 29 березня 2019 року у справі № 548/2056/16-а, де вказав, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зауважень до правильності внесення записів у трудову книжку НОМЕР_4 стосовно періоду трудової діяльності позивача з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року відповідачами не висловлено.

У постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не врахування суб`єктом владних повноважень (в даному випадку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області) записів у трудовій книжці позивача №№ 1, 2 з підстав не чіткого зображення печатки підприємства-працедавця, якою завірено запис про звільнення, є надмірним формалізмом.

Щодо не врахування другим відповідачем до страхового стажу позивача періоду її роботи в Часів-Ярському вогнетривкого комбінату (Часів-Ярському орендному виробничо-торгівельному підприємстві), суд виходить з такого.

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_4 від 8 серпня 1983 року:

- 10 січня 1985 року позивач прийнята на роботу до ОРС [відділ робочого постачання] Часів-Ярського вогнетривкого комбінату (запис № 3);

- 18 липня 1994 року звільнена з роботи з Часів-Ярського орендного виробничо-торгівельного підприємства) (запис № 8) (а.с. 10-13).

Згідно з архівною довідкою № 19-07-08/55 від 3 квітня 2024 року, виданою архівним відділом Бахмутської міської ради (наданої позивачем пенсійному органу в межах тримісячного строку після звернення із заявою про призначення пенсії) 3 квітня 2024 року, Відділ робочого постачання Часовоярського комбінату вогнетривких виробів перейменований в Часов-Ярське орендне виробничо-торгівельне підприємство у 1991 році (а.с. 14).

Суд знов наголошує, що обов`язок правильності заповнення трудової книжки особи та відповідальність за неправильне заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.

Відсутність запису у трудовій книжці позивача про перенайменування підприємства-працедавця (Відділ робочого постачання Часов Ярського комбінату вогнетривких виробів - у Часов Ярське орендне виробничо-торгівельне підприємство) не може мати своїм наслідком не врахування періоду роботи особи на вказаному підприємстві.

Суд вважає за необхідне зазначити, що підпунктом 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, далі - Порядок № 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 1 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; у разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Відповідно до п. 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Пенсійний орган, який приймає від особи заяву про призначення пенсії та додані до неї документи (в особі структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб), визначає, зокрема, чи надано особою всі необхідні для призначення пенсії документи, чи є необхідність надання додаткових документів та визначає перелік документів, які особа має надати додатково, та повідомляє особу про необхідність їхнього надання.

Згідно з п. 1.9 Порядку № 22-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, п и с ь м о в о повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше т р ь о х м і с я ц і в із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Судом встановлено, що всупереч приписам п. 1.9, п. 4.2 Порядку № 22-1 позивачу не пропонувалось надати у термін до 3-х місяців додаткові документи (доказів на підтвердження зворотнього матеріали справи не містять).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім цього, 17 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнятий закон № 2073-ІХ Про адміністративну процедуру (набрав чинності 15 грудня 2023 року, далі - Закон № 2073-ІХ), який відповідно до ст. 1 регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2073-ІХ: адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п. 1); адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб) (п. 3); адміністративна процедура - визначений законом порядок розгляду та вирішення справи (п. 5); особа - фізична особа, (п. 8); процедурна дія - дія адміністративного органу, що вчиняється під час розгляду справи, але якою справа не вирішується по суті (п. 9); процедурне рішення - рішення адміністративного органу, що приймається під час розгляду справи, але яким справа не вирішується по суті (п. 10).

Отже, дія вказаного закону розповсюджується і на процедуру розгляду органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073-ІХ принципами адміністративної процедури є: 1) верховенство права; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону № 2073-IX адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону № 2073-ІХ адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 17 Закону № 2073-IX адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків. Особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та / або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 2073-IX учасники адміністративного провадження (в тому числі особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону № 2073-IX) мають право: 1) отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом; 2) брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників; 3) ознайомлюватися з матеріалами справи отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час здійснення адміністративного провадження; 5) отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи; 7) подавати клопотання про: в) витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи;.

Згідно із ч. 2 цієї ж статті учасники адміністративного провадження зобов`язані: 1) подати до адміністративного органу у порядку, встановленому законом, наявні у них документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження; 4) сумлінно виконувати вимоги, встановлені цим Законом та іншими актами законодавства.

Частиною 1 ст. 47 Закону № 2073-IX становлено, що під час підготовки справи до розгляду та вирішення, адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта; 5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи; .

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону № 2073-IX адміністративний орган витребовує документи та відомості, необхідні для вирішення справи, з дотриманням принципу офіційності. Орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належить до сфери його управління, зобов`язані за запитом адміністративного органу надати йому необхідні для вирішення справи документи та відомості, що перебувають у його володінні, протягом трьох робочих днів з дня отримання запиту, якщо інший строк не визначено законом або відповідним запитом адміністративного органу.

Відповідно до ст. 52 Закону № 2073-IX адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.

Проаналізувавши наведені норми Закону № 2073-IX, а також Закону № 1058-IV та приписи Порядку № 22-1, суд висновує, що другий відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 16 січня 2024 року та доданих до неї документів мав залучити позивача до процедури розгляду її заяви, роз`яснити останній про намір не зараховувати певні періоди її роботи до страхового (трудового) стажу та запропонувати надати додаткові документи, але не зробив цього.

На підставі викладеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з не врахування при розгляді заяви позивача про призначення пенсії записів у її трудовій книжці про періоди її роботи з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року та з 10 січня 1985 року по 18 липня 1994 року - є необґрунтованими та протиправними (такими, що порушили право позивача на належний соціальний захист).

Як наслідок, позовні вимоги позивача в частині визнання таких дій протиправними підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо належного способу захисту порушеного права позивача, суд виходить з такого.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Беручи до уваги наведене, враховуючи, що судом встановлено протиправність не зарахування пенсійним органом при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії до її страхового (трудового) стажу спірних періодів її роботи (з 9 серпня 1983 року по 10 грудня 1984 року, з 16 грудня 1985 року по 17 лютого 1986 року та з 16 листопада 1992 року по 5 січня 1993 року), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача і в частині зобов`язання пенсійний орган здійснити перерахунок призначеної їй пенсії за віком з 7 червня 2024 року із зарахуванням до її страхового (трудового) стажу зазначених періодів.

У зв`язку із тим, що заява позивача від 16 січня 2024 року розглядалась не першим, а другим відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії позивача та зарахувати вказані періоди до її страхового (трудового) стажу.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 200/8550/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 200/8550/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко