Справа № 440/7998/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 р. Справа № 440/7998/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) у справі №440/7998/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України третя особа Головне управління Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини щодо не вчинення дій з оформлення та надсилання до Головного управління Національної гвардії України документів відносно виплати одноразової грошової допомоги (далі по тексту - ОГД) у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ) за заявою ОСОБА_1 від 23.04.2025 про перерозподіл та виплату одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Військову частину вчинити дії з оформлення та надсилання до Головного управління Національної гвардії України документів відносно виплати ОГД у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 від 23.04.2025 про перерозподіл та виплату одноразової грошової допомоги.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року задоволено частково позов.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини Національної гвардії України щодо не розгляду заяви та поданих ОСОБА_1 документів щодо перерозподілу та виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 .

Зобов`язано Військову частину Національної гвардії України розглянути заяву та подані ОСОБА_1 документи, щодо перерозподілу та виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , та підготувати висновок щодо можливості виплати ОГД ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати, прийняти нове про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що згідно заяви ОСОБА_1 , посвідченої 04.04.2024 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. за №2128, остання відмовилась від отримання належної їй частки ОГД після загибелі її сина ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим, частка ОСОБА_1 була перерозподілена між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги.

Зазначає, що якщо після призначення ОГД за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми ОГД вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.

Отже, відповідач позбавлений можливості ініціювати питання про перерозподіл вже призначеної одноразової грошової допомоги.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що військовослужбовець ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частини Національної гвардії України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.04.2025 (а.с.14).

ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 24.05.2024 (а.с.15).

Відповідно нотаріально посвідченої заяви від 21.04.2025 ОСОБА_1 відмовилася від отримання належної частки одноразової грошової допомоги після смерті загиблого сина ОСОБА_2 (а.с.19).

Комісією Головного управління Національної гвардії України прийнято рішення про призначення дружині - ОСОБА_3 загиблого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у сумі 15 000 000грн.

В квітні 2025 року позивач звернулася до відповідача із заявою про відкликання заяви від 21.04.2025 про відмову від отримання належної частки одноразової грошової допомоги після смерті загиблого сина (а.с.24).

23.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерозподіл та виплату ОГД (а.с.21-22).

Відповідь від Військової частини НОМЕР_1 позивач не отримала.

У відповідь на звернення представника позивача, відповідач листом від 16.05.2025 повідомив, що заява позивача від 23.04.2025 про перерозподіл та виплату ОГД не підлягає задоволенню, з огляду на відсутність законодавчо встановленого обов`язку військової частини здійснити такий перерозподіл та відсутність процесуального порядку такого перерозподілу (а.с.23-24).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій з оформлення та надсилання до Головного управління Національної гвардії України документів відносно виплати ОГД у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 за її заявою від 23.04.2025 про перерозподіл та виплату одноразової грошової допомоги, звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не розглянута заява позивача про виплату ОГД.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.21 Закону України "Про Національну гвардію" від 13 березня 2014 року №876-VII (далі по тексту - Закон №876-VII) держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги та на час прийняття спірного рішення) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Відповідно до п.4 ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно із ч.9 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедуру виплати ОГД, визначеної п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у разі загибелі внаслідок збройної агресії під час дії воєнного стану військовослужбовців Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, або які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних обставин у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) визначено Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в Національній гвардії України, затвердженого Наказ Міністерства внутрішніх справ України 09 серпня 2022 року №484 (далі по тексту - Порядок №484).

Пунктами 5, 6 Порядку №484 передбачено, що виплата ОГД здійснюється особам, які мають право на отримання ОГД незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги іншими особам, які мають право на отримання ОГД.

Для призначення та виплати ОГД особи, які мають право на отримання ОГД, звертаються до Головного управління Національної гвардії України (далі - Головне управління НГУ), територіального управління Національної гвардії України, з`єднання, військової частини, вищого військового навчального закладу, навчальної військової частини (центру), бази, закладу охорони здоров`я, установи Національної гвардії України (далі - військова частина) за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або до військової частини Національної гвардії України, визначеної командувачем Національної гвардії України, на яку покладаються функції щодо призначення та виплати ОГД (далі - уповноважений орган), із заявою кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання ОГД, а в разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату ОГД.

Відповідно до п. 10 Порядку №484 уповноважений орган під час оформлення документів для призначення ОГД:

перевіряє наявність документів, передбачених пунктом 7 цих Порядку та умов;

визначає перелік осіб, які документально підтвердили своє право на отримання ОГД, а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її отриманням, але не надали (надали не всі) документи;

готує висновок щодо виплати ОГД особам, які мають право на її отримання, та подає його в 10-денний строк із дня реєстрації документів, поданих такими особами, до Головного управління НГУ з додаванням документів, передбачених пунктами 7-9 цих Порядку та умов.

Відповідно до п.12 Порядку №484 Головне управління НГУ в місячний строк з дня надходження висновку щодо виплати ОГД особам, які мають право на її отримання, поданого відповідно до абзацу четвертого пункту 10 цих Порядку та умов, приймає рішення про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах чи подано не за належністю) і надсилає таке рішення разом із документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату ОГД особам, які звернулися за її отриманням, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення такої особи (таких осіб) з обґрунтуванням підстав відмови чи повернення документів на доопрацювання. Під час воєнного стану рішення про призначення ОГД приймається Головним управлінням НГУ протягом трьох місяців з дня отримання документів, передбачених пунктами 7-9 цих Порядку та умов.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як мати загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , звернулася до відповідача із заявою про перерозподіл та виплату ОГД, установленої п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у зв`язку із загибеллю її сина.

У відповідь на звернення представника позивача, відповідач листом від 16.05.2025 повідомив, що заява позивача від 23.04.2025 про перерозподіл та виплату ОГД не підлягає задоволенню, з огляду на відсутність законодавчо встановленого обов`язку військової частини здійснити такий перерозподіл та відсутність процесуального порядку такого перерозподілу.

Разом з тим, аналізуючи наведені вище приписи Порядку №484, колегія суддів зазначає, що останній передбачає обов`язок уповноваженого органу скласти висновок щодо виплати ОГД особам, які мають право на її отримання, та подати його в 10-денний строк із дня реєстрації документів, поданих такими особами, до Головного управління НГУ з додаванням документів, передбачених цим Порядком та умов.

Відповідачем не дотримано вищевказаних вимог Порядку №484, не складено за наслідками звернення позивача відповідний висновок та не подано його у встановлений цим Порядком строк до Головного управління НГУ.

Доказів на спростування наведеного вище відповідачем не надано.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач позбавлений можливості ініціювати питання про перерозподіл вже призначеної одноразової грошової допомоги, а належним способом захисту прав позивача є вирішення спірного питання за взаємною згодою між позивачем та ОСОБА_3 , або в судовому порядку між ними, оскільки отримавши заяву позивача від 23.04.2025 щодо виплати їй ОГД відповідач мав вчинити дії у чіткій відповідності до приписів Порядку №484, зокрема його п.10.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу чи його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону (або ж іншого нормативно-правового регулювання) віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власної бездіяльності, яка є предметом оскарження у даній справі.

Доводи апеляційної скарги щодо незалучення судом до участі у справі ОСОБА_3 , рішення суду безпосередньо може вплинути на права та законні інтереси останньої, колегія суддів вважає такими, що не є обов`язковою підставою скасування судового рішення.

Окрім того, спірні правовідносини виникли щодо не складення за наслідками звернення позивача щодо виплати їй ОГД відповідного висновку відповідачем та неподання його останнім у встановлений Порядком №484 строк до Головного управління НГУ, а не щодо вирішення питання про виплату такої допомоги ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині задоволення позову без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №440/7998/25 в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Я.В. П`янова А.О. Бегунц