Справа № 460/4358/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у роз`ясненні судового рішення

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа №460/4358/24

адміністративне провадження № К/990/5108/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №460/4358/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2024 ОСОБА_1 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просила:

визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення перерахунку (індексації) її пенсії у 2020-2023 роках із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії в сумі 6188,89 грн із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 1,11 у 2020 році, 1,11 у 2021 році, 1,14 у 2022 році, 1,197 у 2023 році;

зобов`язати здійснити перерахунок (індексацію) її пенсії в 2020-2023 роках та провести її виплату починаючи з 01.03.2020 відповідно до вимог частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в сумі 6188,89 грн із застосування коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 1,11 у 2020 році, 1,11 у 2021 році, 1,1 у 2022 році, 1,197 у 2023 році.

Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 31.05.2024 позов задовольнив повністю: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у 2020-2023 роках із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії за 2016-2018 роки (в сумі 6188,89 грн) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 1,11 у 2020 році, 1,11 у 2021 році, 1,14 у 2022 році, 1,197 у 2023 році; зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці за 2020-2023 роки на виконання Постанови №251 з 01.05.2020, Постанови №127 з 01.03.2021, Постанови №118 з 01.03.2022, Постанови №168 з 01.03.2023 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2016-2018 роки в сумі 6188,89 грн, із застосування коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески у розмірі 1,11 у 2020 році, 1,11 у 2021 році, 1,14 у 2022 році, 1,197 у 2023 році, з урахуванням раніше виплачених сум.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.12.2024 задовольнив апеляційну скаргу відповідача, скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд постановою від 19.03.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №460/4358/24 скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не проведення перерахунку (індексації) пенсії ОСОБА_1 з 24.10.2023 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11, 1,11, 1,14 та 1,197. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 24.10.2023 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії за період з 01.05.2020 по 23.10.2023 (включно) залишив без розгляду.

03.11.2025 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 19.03.2024 у справі №460/4358/24, в якій заявник зазначає про те, що йому не зрозуміло, яким чином виконати зазначене рішення Верховного Суду.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що суд касаційної інстанції, приймаючи постанову, зазначив свої висновки, які є незрозумілими для позивача, оскільки відповідач відмовився виконувати рішення суду з підстав відсутності в нього відповідного програмного забезпечення і виконання рішення суду шляхом проведення індексації відповідно до пункту 5 Порядку №124.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 19.03.2024 у справі №460/4358/24, колегія суддів дійшла такого висновку.

За змістом частин першої - третьої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зі змісту наведеної норми процесуального закону вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення має бути зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання; роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його складно виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто роз`яснення рішення суду полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. При цьому, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, вони є оціночними, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Аналогічна правова позиція щодо тлумачення статті 254 КАС України неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 26.01.2021 у справі №2а-1586/11/0970, від 28.04.2021 у справі №0940/2217/18.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Крім того, роз`яснення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення ухваленого ним рішення, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Так, за результатами касаційного розгляду справи №460/4358/24 Верховний Суд скасував судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не проведення перерахунку (індексації) пенсії ОСОБА_1 з 24.10.2023 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11, 1,11, 1,14 та 1,197. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 24.10.2023 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії за період з 01.05.2020 по 23.10.2023 (включно) залишив без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 359, частини п`ятої статті 355 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. Судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і не оскаржуються.

У своїй заяві заявник фактично висловлює свою незгоду із виконанням постанови Верховного Суду від 19.03.2025 у цій справі.

Твердження відповідача зводяться до незгоди із виконанням остаточного судового рішення та роз`яснення порядку виконання судового рішення, а не його суті, що суперечить вимогам статті 254 КАС України.

Правова позиція щодо неможливості надання судом роз`яснень щодо порядку виконання судових рішень у межах процедури, врегульованої статтею 254 КАС України, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №240/4937/18 та в ухвалі Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №814/526/17.

Зі змісту судового рішення вбачається, що предметом спору були дії відповідача, щодо відмови у проведенні індексації позивачеві пенсії у 2023- 2024 роках із застосуванням коефіцієнтів 1,197 та 1,0796, відповідно.

Так, у пунктах 44, 45 постанови від 26.05.2025 Верховний Суду зазначив, що абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.

При проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2023- 2024 роках згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Застосуванню також підлягають відповідні Постанови №168, №185.

Зважаючи на вищенаведене, Верховний Суд у постанові від 26.05.2025 дійшов висновку, що відповідач, здійснюючи в 2023- 2024 роках перерахунок пенсії позивачці на підставі частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановивши йому щомісячні доплати до пенсії в розмірі 100,00 грн, замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,197 та 0,0796 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів наголошує, що в постанові Верховного Суду від 26.05.2025 чітко та однозначно сформульовано висновок про те, що відповідач зобов`язаний збільшити на відповідні коефіцієнти (1,197, 0,0796) показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача в момент її призначення.

Таким чином, постанова Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №460/4358/24 є зрозумілою, не містить неповноти, неточностей чи суперечностей і не викликає можливості подвійного тлумачення її змісту, у тому числі її резолютивної частини, у зв`язку з чим у задоволенні заяви представника позивача щодо роз`яснення судового рішення слід відмовити.

Зі змісту заяви про роз`яснення постанови Верховного Суду не вбачається обставин неоднозначного розуміння судового рішення, фактично заявник просить суд надати оцінку суперечливості нормам частини другої статті 42 та абзацу четвертого частини другої статті 40 Закону №1058-ІУ, що є підставою для відмови у роз`ясненні судового рішення.

Мотиви, які навів заявник у своїй заяві, по суті полягають у незгоді із виконанням постанови Верховного Суду, а питання, на які відповідач хоче отримати роз`яснення у порядку статті 254 КАС України, поставлені у такому аспекті, що вимагають від суду додаткового обґрунтування вже ухваленого судового рішення, що чинним законодавством не передбачено і є неприпустимим.

У даному випадку заявник фактично просить встановити спосіб та порядок виконання постанови суду, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відтак, у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення слід відмовити.

Керуючись статті 254 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №460/4358/24.

Копію ухвали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб