Справа № 400/2928/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 р. № 400/2928/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про : визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу, ОСОБА_1 , період трудової діяльності з серпня 1978 року по грудень 1998 року, та період отримання допомоги по безробіттю з 26.08.2004 року по 22.09.2004 року, та врахувати при призначенні пенсії за віком.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки, бухгалтерських документів на підприємстві. У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відповідач повинен зарахувати до страхового стажу, позивача, період трудової діяльності з серпня 1978 року по грудень 1998 року, та період отримання допомоги по безробіттю з 26.08.2004 року по 22.09.2004 року, та врахувати їх при призначенні пенсії за віком.

Відповідач надав суду відзив на позов, де зазначає, що , за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 31.01.2025 та доданих до неї документів, до загального страхового стажу не враховано періоди: роботи протягом серпня 1978 року - грудня 1998 року, отримання допомоги по безробіттю з 26.08.2004 по 22.09.2004, згідно із копією трудової книжки НОМЕР_1 від 26.03.1986, оскільки трудову книжку оформлено на бланку нового зразку, з атрибутами України, не існуючої на той час держави. Крім того, дата заповнення трудової книжки - 26.03.1986, а перший запис про прийняття на роботу з 17.08.1978, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Інформація щодо видачі дублікату трудової книжки не зазначена. Оригінал трудової книжки не надано. Відповідно до пункту 2.23. Порядку № 22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Період навчання з 01.09.1978 по 18.07.1981, згідно із трудовою книжкою, оскільки наявне виправлення дати закінчення навчання; Роботу в колгоспі протягом 1981 - 2000 років, згідно із трудовою книжкою, оскільки в підставах внесення записів щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів), не зазначено документи, дати та номери документів за кожен рік, на підставі яких внесено записи; Надано: архівну довідку від 31.01.2025 № 07-07/41 щодо роботи в колгоспі "Зоря" (згодом КСП Зоря) протягом липня - жовтня 1981 року, лютого - березня 1984 року, січня 1985 року - грудня 1989 року, січня 1991 року - березня 2000 року, яку не враховано при обчисленні страхового стажу, оскільки зазначено не повне ім`я та по- батькові особи; навчання з 12.02.1986 по 12.05.1986, згідно з атестатом від 12.05.1986, оскільки наявне виправлення в даті закінчення навчання. Відтак, правові підстави для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу відсутні.

Так страховий стаж позивача становить 10 років 02 місяці 17 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідач вважає вимоги позовної заяви такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість. Дії відповідача є такими, що в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства.

Ухвалою від 28.03.2025 року відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали, що мітяться у справі, суд встановив наступне.

31.01.2025 року позивач, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дану заяву було розглянуто 07.02.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у зв`язку із застосуванням принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій органами Пенсійного фонду України.

Відповідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 07.02.2025 року № 94 року позивачу було, відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Прийняте рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області обгрунтовує тим, що трудову книжку оформлено на бланку нового зразку з атрибутами України. Дата заповнення трудової книжки - 26.03.1986 року, а перший запис про прийняття на роботу з 16.08.1978 року, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162. В зв`язку з вказаною обставиною до страхового стажу не зараховано періоди роботи з серпня 1978 року по грудень 1998 року, та період отримання допомоги по безробіттю з 26.08.2004 року по 22.09.2004 року.

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправними, та звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, встрати годувальника, безробіття з незалежних від обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".

Згідно ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058). Наказом Міністерства праці України, за № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб,які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Положення пункту 1.5 Інструкції вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановок^ Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, не може впливати на його особисті права.

Суд вказує, основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки, бухгалтерських документів на підприємстві. У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 року.

Судом встановлено, що трудова діяльність з серпня 1978 року по грудень 1998 року, та період отримання допомоги по безробіттю з 26.08.2004 року по 22.09.2004 року, підтверджується відповідними записами у належній позивачу трудовій книжці серії НОМЕР_2 , а також архівною довідкою від 31.01.2025 року № 07-07/41 виданою Барвінківським виконавчим комітетом міської ради Ізюмського району Харківської області та архівною довідкою від 27.01.2025 року № 06-24/08 виданою архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, тому відповідачем зазначений період трудової діяльності протиправно не був зарахований до страхового стажу позивача та не був врахований при призначені пенсії за віком.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків.

Суд зазначає, що відповідачі не скористалися правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Будь - яких повідомлень щодо недостатності документів долучених до заяви про призначення пенсії позивач не отримував.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевказаного суд приходить до висновку, що відмова відповідача в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та відмова зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період трудової діяльності з серпня 1978 року по грудень 1998 року, та період отримання допомоги по безробіттю з 26.08.2004 року по 22.09.2004 року не ґрунтується на вимогах закону.

Тому позов належить задовольнити.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНРКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв,54008 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) період трудової діяльності з серпня 1978 року по грудень 1998 року, та період отримання допомоги по безробіттю з 26.08.2004 року по 22.09.2004 року, та врахувати при призначенні пенсії за віком.

4.Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко