Справа № 600/7386/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/7386/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення по акту фактичної перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 26.08.2022 № 99/09-19-09-01/ від 22.09.2022 № 000003652/Ж10/24-13-09-02 про призначення 767,85 грн штрафу, №000003653/Ж10/24-13-09-02 про призначення 767,85 грн штрафу, №000003657/Ж10/24-13-09-02 про призначення 767,85 грн штрафу;

- податкові повідомлення-рішення по акту фактичної перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.11.2022 № 149/09-19-09-01/ від 07.12.2022 № 000005168/Ж10/24-13-09-02 про призначення 200,03 грн штрафу, № 000005167/Ж10/24-13-09-02 про призначення 288669 грн штрафу, № 000005168/Ж10/24-13-09-02 призначення 300,05 грн штрафу.

Позивачем подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування клопотання позивач вказував, що про наявність оскаржуваних податкових повідомлень рішень він дізнався 03.11.2023 після отримання від Головного управління ДПС у Чернівецькій області копії позовної заяви разом із додатками про стягнення з нього податкового боргу на загальну суму 291472,63 грн.

При цьому позивач стверджував, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення він не отримував, оскільки не проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане господарство належить матері дружини ОСОБА_2 , яка проживає в Італії. Позовну заяву відповідача разом із додатками та оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями 03.11.2023 йому передала бабуся дружини ОСОБА_3 , 1936 року народження, яка проживає поряд у будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою. У будинку за місцем реєстрації він не проживає, а за можливості навідується до нього, що підтверджується довідкою старостинського округу від 07.11.2023 № 1273. Фактичне місце його проживання є АДРЕСА_3 .

До отримання від відповідача копії позовної заяви про оскаржувані податкові повідомлення-рішення йому не було відомо, їх копії він не отримував, відповідно не мав можливості їх оскаржити.

Позивач також зазначав, що підпис в рекомендованих поштових відправленнях, які долучені до позову про стягнення податкового боргу, йому не належить, оскаржувані податкові повідомлення-рішення він не отримував.

Відповідачем до суду подано клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на пропущення позивачем шестимісячного процесуального строку звернення до суду.

Крім того, відповідач стверджував, що оскаржувані податкові повідомлення рішення були направлені позивачу рекомендованими поштовими відправленнями за його податковою адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши подані учасниками справи клопотання, перевіривши матеріалами справи, суд зазначає наступне.

Так, предметом розгляду даної справи є оскаржувані податкові повідомлення-рішення №000003657/Ж10/24-13-09-02 від 22.09.2022, №000003652/Ж10/24-13-09-02 від 22.09.2022, №000003653/Ж10/24-13-09-02 від 22,09.2022, №000005165/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022, №000005167/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022, №000005168/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022.

Із комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» видно, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.10.2023 у справі 600/6499/23-а відкрито провадження за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 291472,63 грн, який ґрунтується на оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях №000003657/Ж10/24-13-09-02 від 22.09.2022, №000003652/Ж10/24-13-09-02 від 22.09.2022, №000003653/Ж10/24-13-09-02 від 22,09.2022, №000005165/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022, №000005167/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022, №000005168/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022.

Судом встановлено, що адміністративний позов та додані до нього документами у справі 600/6499/23-а направлено ГУ ДПС у Чернівецькій області 29.09.2023 на адресу позивача АДРЕСА_1 .

Стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом, суд зазначає, що загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вищенаведені правові положення свідчать, що законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому приписи ст. 123 КАС України передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

При наданні правової оцінки питанню дотримання позивачем строку звернення до суду, необхідно встановити день, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свої прав, свобод та інтересів.

Для визначення моменту, з якого розпочинається перебіг строку звернення до суду з вимогами про оскарження податкових повідомленнях-рішеннях необхідно виходити із нормативного регулювання порядку надіслання таких рішень на адресу платника податків.

Згідно з п. 42.1 ст. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

За змістом п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними визначено Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила № 270, в редакції, чинній станом на дату направлення поштових відправлень на адресу позивача).

Відповідно до пункту 99 Правил № 270 рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим, якщо воно надіслана за податковою адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримане адресатом, а у разі його відсутності - будь-ким з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Водночас, згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З матеріалів справи видно, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №000003657/Ж10/24-13-09-02 від 22.09.2022, №000003652/Ж10/24-13-09-02 від 22.09.2022, №000003653/Ж10/24-13-09-02 від 22,09.2022, №000005165/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022, №000005167/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022, №000005168/Ж10/24-13-09-02 від 07.12.2022 направлялися відповідачем на адресу позивача, а саме: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким, на думку відповідача, позивач 24.09.2022 та 10.12.2022 отримав від ГУ ДПС у Чернівецькій області документи (а.с. 151, 164).

Проте, вказані рекомендовані повідомлення не містять підтвердження того, що позивачем отримано саме оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Водночас, інших доказів отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачем саме 24.09.2022 та 10.12.2022, суду не надано, матеріали справи таких доказів також не містять.

Отже, надані відповідачем рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які, на його переконання, підтверджують факт отримання позивачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень саме 24.09.2022 та 10.12.2022, не є належними у цій справі доказами, оскільки вони не містить відомостей щодо документу, який отримано за цими рекомендованими повідомленнями.

Окрім наведеного, суд також зазначає, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 24.09.2022 та від 10.12.2022 не містить жодних ідентифікаційних даних отримувача листів, а містять тільки підписи не встановлених осіб, що не може слугувати належним підтвердженням отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень саме позивачем чи повнолітніми членами його сім`ї, які проживають разом з ним.

Водночас, позивач, серед іншого зазначав, що оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення ним отримано лише 03.11.2023 з позовною заявою податкового органу про стягнення податкового боргу, яка наявна в матеріалах справи.

Указаних доводів позивача відповідачем у поданому клопотанні не спростовано. Відповідачем не доведено суду на підставі належних та допустимих доказів того, що позивач отримав та знав про оскаржувані у цій справі рішення до 03.11.2023.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а тому подане ним клопотання про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Крім цього, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Так, у справі Bellet v. France рішення від 04 грудня 1995 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем строк звернення до суду пропущений з поважних причин, відтак клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 241 - 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом та поновити такий строк.

3. У задоволенні клопотання ГУ ДПС у Чернівецькій області про залишення позову без розгляду, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Левицький