Справа № 308/7469/25
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 308/7469/25 пров. № А/857/28934/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Гепфель А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2025 року (суддя Хамник М.М., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2025 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що проявилася у неповідомленні ОСОБА_1 про прийняття постанови ВП № 77906446 від 25 квітня 2025 року про відкриття виконавчого провадження; визнати протиправним і скасувати рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, викладеного у Постанові про відкриття виконавчого провадження від 25 квітня 2025 року серії ВП № 77906446, про стягнення подвійного розміру штрафу з ОСОБА_1 , ухвалене без достатніх на це правових підстав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2025 року у справі №308/19734/24, яка є предметом примусового виконання відповідачем, ухвалена з суттєвими порушеннями процесуального законодавства, а саме, неналежного повідомлення ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також неповідомлення про результати розгляду цієї справи шляхом надсилання копії постанови суду. Щодо бездіяльності Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, то така виразилася у неповідомленні боржника про відкриття виконавчого провадження. Також вважає незаконною постанову про відкриття виконавчого провадження від 25 квітня 2025 року (серія ВП № 77906446), оскільки рішення про стягнення подвійного розміру штрафу з ОСОБА_1 ухвалене без достатніх на це правових підстав, оскільки законодавством не передбачену таку відповідальність особи, винної у порушенні митних правил за невиконання рішення суду про стягнення штрафу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що законодавством визначений обов`язок виконавця повідомити боржника про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що жодного підтвердження направлення копії постанови про відкриття матеріали справи не містять. Також вказує, що законодавством не передбачений порядок сплати подвійного розміру штрафу, накладеного на особу, що притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою Ужгородського міськрайонного суду №308/19734/24 від 16.01.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 71706грн. 37 коп. з конфіскацією товару: легковий автомобіль марки «SKODA» моделі «OCTAVIA», кузов № НОМЕР_1 , 2006 року випуску. Також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

У постанові вказано порядок її оскарження, набрання законної сили та строк звернення до виконання. Також ОСОБА_1 роз`яснено, що відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова Ужгородського міськрайонного суду №308/19734/24 від 16.01.2025 згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 27.01.2025.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, 16.01.2025 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом направлення смс-повідомлень у додатку Viber, яке останнім було отримано.

19.05.2025 адвокат Руслан Чабан звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із запитом щодо надання інформації та підтвердження надсилання ОСОБА_1 постанови від 16.01.2025. З відповіді суду встановлено, що вказана постанова 10.02.2025 була надіслана ОСОБА_1 за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вул. Щусєва, буд 5а, однак, була повернута відправнику за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно покликання апелянта на відсутність підстав для стягнення подвійного розміру штрафу, то апеляційний суд вказує, що відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

З огляду на викладене, доводи апелянта про відсутність підстав для стягнення подвійного розміру штрафу є такими, що не заслуговують на увагу, в силу ч.4 ст.78 КАС України.

Відповідно до ст.539 МК України штраф повинен бути сплачений особою, яка вчинила порушення митних правил, не пізніше 15 днів з дня вручення або надіслання їй копії постанови митного органу про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше 15 днів з дня залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення.

Сума штрафу вноситься особою, яка вчинила порушення митних правил, до державного бюджету у порядку, встановленому законодавством України.

У разі якщо штраф не буде сплачено у строки, встановлені статтею 539 цього Кодексу, постанова митного органу або суду (судді) надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи порушника або за місцезнаходженням його майна (ст.540 МК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із матеріалів справи, після отримання постанови №308/19734/24 від 16.01.2025, головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитрук Валентиною Дмитрівною 25.04.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77906446.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з матеріалами справи, постанова Ужгородського міськрайонного суду вступила в законну силу 27.01.2025 і була скерована для виконання в межах трьох місячного строку.

Апелянт вказує, що виконавець не повідомив його про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та, в порушення ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», не надіслав вказану постанову, не перевірив її отримання боржником.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Разом із цим факт порушення виконавцем порядку надсилання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а є підставою для звернення до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця.

Даний правовий висновок, зазначений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі №756/9582/14-ц (провадження №61-7463св19).

У розумінні ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Апеляційний суд резюмує, що державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитрук Валентина Дмитрівна виконуючи постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2025 року у справі №308/19734/24 діяла в межах Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження винесена відповідно до чинного законодавства України.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2025 року в справі №308/7469/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 13.11.25