Справа № 600/4004/24-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4004/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить (з урахуванням ухвали про закриття провадження в частині позовних вимог):

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2023 року за № 8639305- 2408-2401-UA0031499 на суму 43945,83 грн. податкового зобов`язання по сплаті земельного податку із фізичних осіб (податковий період 2023 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000636- 2408-2401-UA0031499 на суму 23949,00 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період2021 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000621- 2408-2401-UA0031499 на суму 25944,75 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2022 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000619- 2408-2401-UA0031499 на суму 26743,05 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2023 рік).

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000632- 2408-2401-UA0031499 на суму 5640,30 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період2021 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000625- 2408-2401-UA0031499 на суму 6110,33 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2022 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000614- 2408-2401-UA0031499 на суму 6298,34 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2023 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000629- 2408-2401-UA0031499 на суму 11709,00 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період2021 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000624- 2408-2401-UA0031499 на суму 12684,75 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2022 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000620- 2408-2401-UA0031499 на суму 13075,05 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2023 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000631- 2408-2401-UA0031499 на суму 11405,55 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період2021 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000623- 2408-2401-UA0031499 на суму 12356,01 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2022 рік);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2024 року за № 0000615- 2408-2401-UA0031499 на суму 12736,20 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2023 рік).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що податковим органом прийняті спірні податкові повідомлення рішення, які позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

Зазначив, що земельна ділянка площею 2.2487 га., кадастровий №:01:001:0278, що стала об`єктом нарахування податкового зобов`язання, з 08.11.2022 року по 22.09.2023 року перебувала в оренді у Фермерському господарстві «КУЗИК», що підтверджується договором оренди від 04 січня 2022 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 08.11.2022 року.

В свою чергу, ФГ «КУЗИК» є платником єдиного податку четвертої групи. Відтак позивач вважає, що підлягали застосуванню положення п.281.3 ст. 281 ПКУ. Зокрема, згідно цих норм, від сплати земельного податку звільняються на період дії єдиного податку четвертої групи власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі за умови передачі земельних ділянок та земельних часток (паїв) в оренду платнику єдиного податку четвертої групи.

Отже, на переконання позивача враховуючи факт державної реєстрації договору оренди 04.11.2022 року, за період з 01.01.2023 по 22.09.2023 року підстави для нарахування земельного податку відсутні.

Крім того, звертав увагу суду на те, що згідно договору купівлі-продажу від 22.09.2023 року вищезгадана земельна ділянка відчужена на користь ОСОБА_2 .

Відтак, підстави для нарахування податкового зобов`язання у сумі 43945,83 грн., за 2023 рік відсутні, а отже податкове повідомлення-рішення від 29.12.2023 року № 8-2401- UA0031499 підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень, на підставі яких нараховано податок, де об`єктом нерухомості, що підлягає оподаткуванню, зазначено нежитлову будівлю (будівля корівника), загальною площею 798,30 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , зазначив, що вищевказана будівля корівника згідно договору купівлі продажу від 22.09.2023 року відчужена на користь ОСОБА_2 .

З приводу податкових повідомлень-рішень, за об`єктом нерухомості, що підлягає оподаткуванню - нежитлова будівля загальною площею 417,80 кв. м., де частка позивача становить - 45/100 (будівля тваринника), що знаходиться в АДРЕСА_2 зазначив, що дані об`єкти нежитлової нерухомості вже були предметом судового розгляду у справі №600/4508/21-а, де суд погодився з твердження позивача, що об`єкт нерухомості (будівля тваринника), розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до ДК 018-2000 до класу 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства.

Щодо податкових повідомлень-рішень, згідно яких нараховано податок на нежитлової будівлі зерноскладу, що знаходиться в АДРЕСА_1 зазначив, що фактичне використання такого майна, здійснюється фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (дружиною позивача), що підтверджується актом передачі від 01 листопада 2010 року та договором № 449 про постачання електричної енергії, укладеним 21.07.2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , та Вижницьким РЕМ щодо електропостачання на вищезгадані нежитлові об`єкти та іншими доказами, а тому позивач вважає, що в даному випадку зазначений об`єкт, не підлягає оподаткуванню, оскільки використовується за цільовим призначенням, тобто у господарській діяльності його дружини.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Щодо податкових повідомлень - рішень з податку на землю зазначив, що підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 Податкового кодексу України), а обов`язок зі оплати земельного податку виникає з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (пункт 287.1 статті 287 Податкового кодексу України).

Так, зокрема, заперечив щодо аргументів позивача про те, що податкове повідомлення - рішення №8-2401-UA0031499 від 29.12.2023 року на суму 43 945,83 грн є протиправним, з огляду на те, що земельна ділянка, яка стала об`єктом нарахування податкового зобов`язання, з 08.11.2022 року по 22.09.2023 року перебувала в оренді у Фермерському господарстві «Кузик» та надалі відчужена ОСОБА_2 виходячи з наступного.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Враховуючи викладене, нарахування земельного податку згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» №8-2401-UA0031499 на суму 43945,83 грн. за 2023 рік проведено у відповідності з п.286.5 ст.286 ПКУ за фактичний період перебування земельної ділянки у власності (з 01.01.2023р. по 22.09.2023р.) ОСОБА_1 , а тому спірне рішення є правомірним.

Щодо податкових повідомлень - рішень з податку на нерухоме майно, а саме об`єкта нерухомості, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , зазначив таке.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач до 14.09.2023 року був власником зазначеного вище нерухомого майна, відтак податковим органом керуючись ст.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПКУ та на підставі рішення Вижницької міської ради №74-41/20 від 17.06.2020 року (ставки на 2021 рік), №117/9-21 від 19.05.2021 року (ставки на 2022 рік), №77-20/22 від 22.05.2022 (ставки на 2023 рік), позивачеві правомірно нараховані податкові зобов`язання та відповідно прийнято податкові повідомлення-рішення:№0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 року на суму 23 949,00 грн (податковий період - 2021 р); №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 25 944,75 грн (податковий період - 2022 р); - №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 26473,05 грн (податковий період - 2023р).

Щодо тверджень позивача, стосовно продажу вищевказаної нерухомості 22.09.2023 року ОСОБА_2 зазначив, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року, податок обчислюється для попереднього власника. Відтак, контролюючим органом нараховано позивачеві, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, до 22.09.2023 року.

Щодо об`єкта нерухомості, який розташований за адресою : АДРЕСА_2 зазначив, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником зазначеного нерухомого майна, площею 417,80 кв.м., тому контролюючим органом керуючись податковим законодавством правомірно нараховані податкові зобов`язання.

Звертав увагу суду на те, що по справі №600/4508/21-а про яку зазначав позивач, позивачем є - ОСОБА_2 , який є фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність пов`язану з лісопильним та стругальним виробництвом (основний), а тому на думку відповідача, справа №600/4508/21-а та справа №600/4004/24-а не є тотожними, адже мають різні обставини справи та підстави для прийняття рішення.

Аналогічні аргументи відповідачем наведені щодо об`єкта нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Щодо позиції позивача про застосування пільги у відповідності п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України відповідач зазначив, що ні до контролюючого органу, ні до позовної заяви позивачем не надано жодних доказів щодо підтвердження факту використання належних йому на праві приватної власності нежитлових будівель, за цільовим призначенням, а тому на думку податкового органу відсутні підстави застосування пільг.

Заперечив також з приводу позиції позивача стосовно спільної сумісної власності нерухомого майна, зокрема що контролюючим органом повинні застосуватись вищезазначені пільги, у зв`язку з тим, що його дружина ( ОСОБА_3 ) є ФОП та здійснює діяльність пов`язану з промисловим та сільськогосподарським виробництвом, оскільки на думку відповідача такі посилання є безпідставними та необґрунтованими.

3. Учасниками справи подані до суду відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких наведені переважно подібні аргументи, які викладені в позовний заяві та відзиві на адміністративний позов.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи в судовому засіданні.

2. Ухвалою суду після відкриття провадження в справі позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, шляхом усунення недоліків, які визначені в мотивувальній частині цієї ухвали.

3. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

4. Ухвалою суду закрито провадження у справі № 600/4004/24-а, в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № -2401-UA0031499 від 29.12.2023 року.

5. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання, про призначення експертизи.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених в адміністративному позові. В судовому засіданні подав заяву, про розгляд справи в порядку письмового провадження.

2. Представник відповідача в судовому засіданні подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

3. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Дослідженням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 635966 від 15.12.2005 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2021 № НВ-021, 11.11.2021 приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком Н.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,2487 га, кадастровий номер :01:001:0278, яка знаходиться за адресою: с. Чорногузи, Вижницький район, Чернівецька область. Власник: ОСОБА_1 ; форма власності: приватна. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61620322 від 16.11.2021, приватний нотаріус Штефюк Н.В., Вижницький районний нотаріальний округ.

2. 04.01.2022 року між ОСОБА_1 та Фермерським Господарством "Кузик" укладено договір оренди землі, а саме щодо земельної ділянки площею 2,2487 га, кадастровий номер :01:001:0278.

3. Як свідчать матеріали справи, земельна ділянка площею 2,2487га, кадастровий №:01:001:0278 з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що стала об`єктом нарахування податкового зобов`язання, власником якої був ОСОБА_1 , відчужена ним 22.09.2023року, згідно договору купівлі-продажу іншій особі. Дана інформація підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

4. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме нежитлових будівель:

- загальною площею 798,30 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (до 14.09.2023 року);

- загальною площею 417,80 кв.м., частка власності 45/100 від загальної площі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ;

- загальною площею 584,90 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 (дата набуття 08.04.2024 року);

5. Головним управління ДПС у Чернівецькій області прийняті податкові - повідомлення рішення:

- від 29.12.2023 року за № 8639305- 2408-2401-UA0031499 на суму 43945,83 грн. податкового зобов`язання по сплаті земельного податку із фізичних осіб (податковий період 2023 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000636- 2408-2401-UA0031499 на суму 23949,00 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період2021 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000621- 2408-2401-UA0031499 на суму 25944,75 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2022 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000619- 2408-2401-UA0031499 на суму 26743,05 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2023 рік).

- від 17.01.2024 року за № 0000632- 2408-2401-UA0031499 на суму 5640,30 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період2021 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000625- 2408-2401-UA0031499 на суму 6110,33 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2022 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000614- 2408-2401-UA0031499 на суму 6298,34 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2023 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000629- 2408-2401-UA0031499 на суму 11709,00 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період2021 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000624- 2408-2401-UA0031499 на суму 12684,75 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2022 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000620- 2408-2401-UA0031499 на суму 13075,05 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2023 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000631- 2408-2401-UA0031499 на суму 11405,55 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період2021 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000623- 2408-2401-UA0031499 на суму 12356,01 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2022 рік);

- від 17.01.2024 року за № 0000615- 2408-2401-UA0031499 на суму 12736,20 грн. податкового зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваних фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податковий період 2023 рік).

6. Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1.Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України .

2. Надаючи оцінку спірним правовідносинам з приводу податкових повідомлень рішень стосовно земельного податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗКУ, або за результатами аукціону.

Статтею 269 Податкового кодексу України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (п.п.271.1.1-п.п.271.1.2 п.271.1 ст.271 ПК України).

Підпунктом 14.1.125 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу ХІІІ Податкового кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" від 11.12.2003 року № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 Податкового кодексу України), а обов`язок зі оплати земельного податку виникає з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (пункт 287.1 статті 287 Податкового кодексу України).

3. Так, звертаючись до суду позивач наводив аргументи про те, що земельна ділянка площею 2,24987 га, кадастровий №:01:001:0278, що стала об`єктом нарахування податкового зобов`язання, з 08.11.2022 року по 22.09.2023 року перебувала в оренді у Фермерському господарстві «Кузик». Крім того, позивач стверджує, що з 22.09.2023 року власником вищевказаної земельної ділянки є ОСОБА_2 . У зв`язку з викладеним, останній вважає, що податкове повідомлення-рішення №8-2401-UA0031499 від 29.12.2023 року на суму 43 945,83 грн є протиправне.

Суд відхиляє такі аргументи позивача, з огляду на таке.

Згідно з п.286.5 ст.286 Податкового Кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 2,2487га, кадастровий №:01:001:0278 є ділянкою з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що стала об`єктом нарахування податкового зобов`язання, власником якої був ОСОБА_1 , відчужена ним 22.09.2023 року, згідно договору купівлі-продажу іншій особі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Отже, суд вважає, що нарахування земельного податку згідно податкового повідомлення - рішення форми «Ф» №8-2401-UA0031499 на суму 43945,83 грн. за 2023 рік проведено у відповідності з п.286.5 ст.286 ПКУ за фактичний період перебування земельної ділянки у власності (з 01.01.2023р. по 22.09.2023р.) ОСОБА_1 .

Згідно норми п.281.3 ст. 281 ПКУ від сплати земельного податку звільняються на період дії єдиного податку четвертої групи власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі за умови передачі земельних ділянок та земельних часток (паїв) в оренду платнику єдиного податку четвертої групи.

Статтею 292-1 Податкового Кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до інформаційної довідки 357994263 від 12.12.2023р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості щодо перебування земельної ділянки, зокрема сільськогосподарських угідь в оренді платника єдиного податку четвертої групи ФГ «Кузик», на момент винесення податкового повідомлення-рішення - відсутні.

Проаналізувавши наведе вище в сукупності, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення №8-2401-UA0031499 від 29.12.2023 року на суму 43 945,83 грн зі сплати земельного податку.

4. Оцінюючи спірні правовідносини в частині позовних вимог, щодо податкових повідомлень рішень з податку на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи та іноземці, які є власниками об`єктів житлової або нежитлової нерухомості, в тому числі її частки, відмінної від земельної ділянки (п.п.266.1.1., п.п. 266.2.1 Податкового кодексу України).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.266.6.1, п.266.6, ст.266 ПКУ).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.266.3.1, ст.266 ПКУ).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності ( п.п.266.3.2, п.266.3, ст.266 ПКУ).

Відповідно до п.п.266.2.1., п.266.2, ст.266 ПКУ- об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

5. Вході розгляду справи відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом встановлено, що ОСОБА_1 (до 14.09.2023 року) був власником нерухомого майна, а саме нежитлової нерухомості загальною площею 798,30 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до пп.266.5.1. п. 266.5 ст.266 ПКУ, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп.266.6.1. п. 266.6 ст.266 ПКУ базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПКУ обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку, а отже податкові перевірки не проводяться.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п.266.7.2., п.266.7., ст.266 ПКУ).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що Головне управління ДПС у Чернівецькій області, керуючись ст.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України та на підставі рішення Вижницької міської ради №74-41/20 від 17.06.2020 року (ставки на 2021 рік), №117/9-21 від 19.05.2021 року (ставки на 2022 рік), №77-20/22 від 22.05.2022 (ставки на 2023 рік)., правомірно прийнято податкові повідомлення-рішення: №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 року на суму 23949,00 грн (податковий період - 2021 р); №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 25 944,75 грн (податковий період - 2022 р); -№0-2401 UA0031499 від 17.01.2024 на суму 26 473,05 грн (податковий період - 2023р).

При цьому, суд відхиляє аргументи позивача стосовно продажу вищевказаної нерухомості 22.09.2023р ОСОБА_2 , оскільки відповідно до пп.266.8.1 п.266.8 ст.266 ПКУ у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Матеріали справи свідчать, що контролюючим органом нараховано позивачеві податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, до 22.09.2023 року.

6. Також судом встановлено, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме нежитлової нерухомості загальною площею 417,80 кв.м., частка власності 45/100 від загальної площі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до пп. 266.1.2. п.266.1 ст.266 ПКУ - визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до пп 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/ об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Системний аналіз наведеного вище в контексті встановлених обставин в справі, дає суду підстави дійти висновку про те, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області керуючись ст.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України та на підставі рішення Вижницької міської ради №74-41/20 від 17.06.2020 року (ставки на 2021 рік), №117/9-21 від 19.05.2021 року (ставки на 2022 рік), №77-20/22 від 22.05.2022 (ставки на 2023 рік) правомірно прийняті податкові повідомлення-рішення: - №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 5640,30 грн (податковий період - 2021 р); - №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 6110,33 грн (податковий період - 2022 р); №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 6 298,34 грн (податковий період - 2023 р).

7. При цьому, суд відхиляє твердження позивача про те, що зазначена вище нежитлова нерухомість була предметом позову в іншій адміністративній справі, з огляду на те, що спірні правовідносини не є тотожними, мають різні обставини та підстави для прийняття рішення.

8. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 08.04.2024 року відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником нежитлової нерухомості загальною площею 584,90 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Відтак, відповідачем аналогічно керуючись ст.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України та на підставі рішення Вижницької міської ради №74-41/20 від 17.06.2020 року (ставки на 2021 рік), №117/9-21 від 19.05.2021 року (ставки на 2022 рік), №77- 20/22 від 22.05.2022 (ставки на 2023 рік)., правомірно прийняті податкові повідомлення-рішення: - №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 11 405,55 грн (податковий період - 2021 р); №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 12 356,01 грн (податковий період - 2022 р); №0-2401-UA0031499 від 17.01.2024 на суму 12 736,20 грн (податковий період - 2023 р).

9. Окрім іншого, звертаючись до суду, позивач фактично зводив свої аргументи до того, що будівлі, власником, яких він є, не є об`єктом оподаткування відповідно до норм п. «є» та п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України.

Оцінюючи спірні правовідносини в зазначеній частині, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПКУ не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

Відповідно до НК 018:2023 до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) відносяться: (1251) Промислові будівлі ( цей клас включає будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, (фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо). Цей клас не включає: резервуари, силоси та складські приміщення; будівлі сільськогосподарського призначенні; комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо), які не мають характеристик будівель (230) ) та (1252) Резервуари, силоси та склади (цей клас включає: резервуари та ємності; резервуари для нафти та газу; силоси для зерна, цементу та інших сухих продуктів; холодильники та спеціальні склади, складські майданчики. Цей клас не включає: сільськогосподарські силоси та складські будівлі, що використовуються для сільського господарства; водонапірні башти; нафтотермінали. )

Верховний Суд в постанові від 21.06.2024 року у справі №804/3196/18 наводив висновки про те, що: "застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь - якого виду )."

Отже, застосування пільги у відповідності до п. «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі : власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти; за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва;

Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст.266 ПКУ- платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; - розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; - права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; - нарахованої суми податку.

При цьому суд наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази про те, що зазначені вище належні позивачеві будівлі, використовуються останнім у господарській діяльності та за цільовим призначенням.

Відтак, суд вважає безпідставними та помилковими твердження позивача про те, що податковим органом не застосовано пільги у відповідності п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України.

10. Також позивачем, при зверненні до суду наводились аргументи щодо застосування п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України, які також є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до НК 018:2023 до класу (1271 ) Нежитлові сільськогосподарські будівлі належать : -будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, ( наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо). Цей клас не включає: споруди зоологічних парків та ботанічних садів.

У постанові суду від 04.03.2021 року у справі №500/2782/18 Верховний суд дійшов висновку, про те, що: "відповідно до п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, за умови, що вони призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Проте, якщо сільськогосподарським товаровиробником для виробництва сільськогосподарської продукції, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізації, дані об`єкти нерухомості не використовуються, то податок на нерухоме майно, сплачується на загальних підставах."

Так, застосування пільги у відповідності до п. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі : віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271);. не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку; використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання.

Водночас суд наголошує, що в матеріалах справі докази, які б підтверджували факт використання позивачем належних йому на праві власності нежитлових приміщень за цільовим призначенням у господарській діяльності - відсутні і такі не встановлені судом в ході розгляду справи.

Відтак, суд вважає необґрунтованими та безпідставними аргументи позивача щодо незастосування податковим органом пільг під час нарахування податкових зобов`язань, передбачених п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України.

11. Окрім іншого позивач зазначав, що контролюючим органом повинні були застосуватись вищезазначені пільги, у зв`язку з тим, що його дружина ( ОСОБА_3 ) є ФОП та здійснює діяльність пов`язану з промисловим та сільськогосподарським виробництвом.

Також позивач стверджує, що згідно вимог Сімейного кодексу України діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та вказує, що фактичне використання нерухомого майна здійснюється ФОП ОСОБА_3 .

Суд вважає дані твердження позивача необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 266.1.1. п.266.1 ст.266 ПК України - платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп.266.3.2. п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як вже зазначалося вище, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нерухомості розташованими за адресами: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 - є ОСОБА_1 .

Суд повторно зазначає, що відповідно до вимог ПК України для отримання пільги відповідно до п. «є» та «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України необхідно дотриматись таких вимог, зокрема: власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти; за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва; віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271); не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку; використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання.

Жодних доказів того, що нерухомість використовується для ведення промисловості та сільськогосподарської діяльності позивачем не надано, а судом не встановлено.

При цьому, суд зазначає, що господарська діяльність дружини позивача, жодним чином, навіть з урахуванням положень Сімейного кодексу України, не наділяє останнього, додатковими правами чи пільгами. Дружина позивача є окремими суб`єктом господарювання, що несе відповідальність безпосередньо за наслідками діяльності, яку провадить. Навіть, і якщо припустити використання належного позивачу нерухомого майна його дружиною, то такі відомості мають міститись у відповідних державних реєстрах, щодо речового права на таке майно.

12. Отже, з урахуванням наведеного вище суд вважає, що в даному випадку позивач є належним платником податку, на якого не поширюються пільги, передбачені п.«ж» і п.«є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

13. Проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин в справі, слід зазначити, що податковий орган приймаючи оскаржувані рішення діяв відповідно до приписів податкового законодавства, забезпечуючи виконання покладених на контролюючий орган функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством повноваження.

14. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

15. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , код РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 А, м. Чернівці, Чернівецький р-н, Чернівецька обл.,587).

Суддя О.В. Боднарюк