Справа № 320/11878/23
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування у частині наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати підпункт 5.15 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08 листопада 2022 року "Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113";

- визнати протиправним та скасувати підпункт 6.5.4. наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 136 від 08 листопада 2022 року "Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

31 травня 2024 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.06.2016 №120 лейтенанта ОСОБА_1 , випускника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, призначеного наказом Міністра оброни України (по особовому складу) від 24.06.2016 №571 на посаду льотчика авіаційної ланки 1 авіаційної ескадрильї, ВОС - 0612003, з 25 червня 2016 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення по льотній нормі з 29.06.2016 (без продовольчого атестату) та вважається таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2022 №163 капітана ОСОБА_1 , командира авіаційної ланки 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командувача повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 22.07.2022 №39 на посаду начальника штабу - першого заступника командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 0612003, та вважається таким, що справи та посаду з 04.08.2022 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

З метою перевірки наявності зброї та боєприпасів, закріпленої за підрозділами ВЧ НОМЕР_1 , в період з 28.06.2022 по 26.08.2022 позаплановою інвентаризаційною комісією ВЧ НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2022 №316ад та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2022 №92 було проведено позапланову інвентаризацію стрілецької зброї станом на 01.09.2022.

За наслідками інвентаризації складено командиром військової частини НОМЕР_1 та затверджено акт позапланової інвентаризації стрілецької зброї у військовій частині НОМЕР_1 від 29.08.2022.

Згідно із результатами проведеної позапланової інвентаризації встановлено, що фактична наявність стрілецької зброї, боєприпасів та майна, яке рахується за службою ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 не відповідає обліковим даним служби ракетно-артилерійського озброєння.

12.03.2022 у результаті ракетного удару виникла пожежа у складі ракетно-артилерійського озброєння, внаслідок чого було знищено зброю та боєприпаси, які знаходилися на зберіганні та обліковувались у службі ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 . Номер та типи втраченої та знищеної стрілецької зброї вказані в інвентаризаційних описах.

В 1 авіаційній ескадрильї та 2 авіаційній ескадрильї під час перевірки фактичної наявності стрілецької зброї, боєприпасів та майна, яке рахується за службою ракетно-артилерійського озброєння, комісії не було надано для звірки Книгу обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) (додаток №13) до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 "Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України" (зі змінами), що в свою чергу унеможливило встановити фактичну наявність матеріальних засобів.

В результаті чого, під час перевірки фактичної наявності стрілецької зброї, боєприпасів та майна, яке рахується за службою ракетно-артилерійського озброєння військової частини в підрозділах військової частини на підставі інвентаризаційних описів виявлено нестачу стрілецької зброї, боєприпасів в підрозділах, у тому числі в 2 авіаційній ескадрильї.

Також під час перевірки фактичної наявності стрілецької зброї, боєприпасів та майна, яке рахується за службою ракетно-артилерійськового озброєння військової частини в підрозділах військової частини на підставі інвентаризаційних описів виявлено надлишок боєприпасів в підрозділах, у тому числі в 2 авіаційній ескадрильї.

Перелік зброї зафіксовано на 2-4 аркушах акту позапланової інвентаризації від 29.08.2022 в частині, що стосується 2-ї авіаційної ескадрильї.

В подальшому, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, "Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" та на підставі акта позапланової інвентаризації по службі ракетно-артилерійського озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2022, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.08.2022 №443ад "Про призначення службового розслідування", наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2022 №113 "Про продовження службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2022 №443ад", з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, було проведено службове розслідування відносно факту втрат та нестач стрілецької зброї та боєприпасів служби ракетно-артилерійського озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , за результатами якого командиром військової частини НОМЕР_1 08.11.2022 видано наказ №136 "Про результати службового розслідування, призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113", зокрема яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

Як убачається з акта службового розслідування, 21 лютого 2022 року, зброя та боєприпаси були- видані зі складу стрілецької зброї ВЧ НОМЕР_1 до другої авіаційної ескадрильї ВЧ НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_2 , як відповідальній особі та, в подальшому зброя та боєприпаси були розміщені в будинку другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 .

23 лютого 2022 року, згідно телеграфного розпорядження від 23 лютого 2022 року №175/19/189/53 тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 , підполковник ОСОБА_2 вибув у відрядження до АДРЕСА_1 .

Підполковник ОСОБА_2 іншу відповідальну особу за отриману ним зброю та боєприпаси з інших відповідальних осіб другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , які визначені додатком 21 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24 грудня 2021 року № 787 ад "Про організацію служби військ і бойового навчання на 2022 рік" - не визначив. Залишив зброю та боєприпаси, в кімнаті зберігання зброї, будинку другої авіаційної ескадрильї - не передав її. Ключі від ящиків зі зброєю та боєприпасів другої авіаційної ескадрильї ВЧ НОМЕР_1 залишив капітану ОСОБА_3 та капітану ОСОБА_1 .

Згідно з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12 січня 2022 року № 6 в цілях службової необхідності тимчасове виконання обов`язків вакантної посади начальника штабу - першого заступника командира другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 покладено на старшого льотчика авіаційної ланки другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_4

24 лютого 2022 року, о 04 год 00 хв, начальник технічно- експлуатаційної частини авіаційної техніки другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 прибув на стоянку другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 . о 8 год 20 хв під час масованого ракетного удару по території військової частини НОМЕР_1 поступила команда від капітана ОСОБА_1 , який на той час виконував обов`язки командира другої авіаційної ескадрильї, на відкриття кімнати зберігання зброї та перенесення її до замаскованого командного пункту другої авіаційної ескадрильї.

24 лютого 2022 року, орієнтовно о 04 год 30 хв, начальник штабу другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 прибув на територію стоянки другої авіаційної ескадрильї за викликом оперативного чергового військової частини НОМЕР_1 . При нанесенні ракетного удару по території першої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , було прийнято рішення, щодо відкриття кімнати зберігання зброї другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 . Через загрозу нападу десанту противника для захоплення аеродрому в максимально короткий термін в умовах світломаскування та можливості в будь-який момент бути враженим авіаційними засобами ураження, під звуки безперервних вибухів та пролітаючих літаків було озброєно весь особовий склад другої авіаційної ескадрильї. Для недопущення падіння морально- психологічного стану особового складу, який перебував неозброєним під час завчасно відомої загрози масового вторгнення та високо ймовірного збройного нападу на аеродром ОСОБА_6 .

Особовий склад та капітан ОСОБА_1 вживали заходи, щодо організації забезпечення охорони та оборони території стоянки другої авіаційної ескадрильї. Капітан ОСОБА_1 особисто взяв свій пістолет з відкритого ящика. Права доступу до зброї не мав. Видачу не проводив через відсутність умов, дефіцит часу, небезпеку для особового складу. Книга видачі -зброї була втрачена. Орієнтовно 12 год 00 хв капітан ОСОБА_1 прийняв рішення приймати участь в бойових діях, в якості льотчика.

Майор ОСОБА_1 , начальник штабу другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 при видачі зброї та боєприпасів не організував видачу зброї та боєприпасів другої авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , що проявилося в недбалому ставленні до виконання службових обов`язків в результаті чого в другій авіаційній ескадрильї військової частини НОМЕР_1 була втрачена зброя та боєприпаси.

В подальшому, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 08.11.2022 №136 "Про результати службового розслідування, призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113", яким виходячи із матеріалів службового розслідування, враховуючи роль та місце кожного військовослужбовця, ступінь провини та з метою недопущення подібних випадків в подальшому, серед іншого наказано:

Пункт 1: Службове розслідування вважати завершеним.

Підпункт 5.15 пункту 5: За неналежне виконання вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1 та 5 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України внаслідок чого було завдано шкоду державі на начальника штабу 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення, догана.

Підпункт 6.5.4 підпункту 6.4 пункту 6: начальника штабу-першого заступника командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 , притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності у розмірі 77 64,81 грн. (сімдесят сім тисяч шістдесят чотири гривні 81 копійка).

У вказаному наказі зазначено про те, що в ході службового розслідування була встановлена шкода, нанесена державі, яка підлягає відшкодуванню військовослужбовцями з урахуванням кратності, зокрема:

Друга авіаційна ескадрилья військової частини НОМЕР_1 : згідно довідки від 28.10.2022 року №1626 "Шкоди, що підлягає відшкодуванню за нестачу стрілецької зброї та боєприпасів, по службі ракетно-артилерійського озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 в другій авіаційній ескадрильї військової частини НОМЕР_1 ", матеріально-відповідальна особа - підполковник ОСОБА_2 сума з кратністю 385 324,04 грн. (триста вісімдесят п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 04 копійки).

Позивач категорично не погоджується з підпунктом 5.15 пункту 5, підпунктом 6.5.4 підпункту 6.5 пункту 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 "Про результати службового розслідування призначеного наказом від 30.08.2022 року №443ад та від 30.09.2022 року №113", вважає їх такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 16 Закону № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Між тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Закон № 551-XIV), яким затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

У відповідності до положень статей 1, 2 Закону № 551-XIV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

У той же час, статтею 48 Закону № 551-XIV, серед іншого визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, а саме: догана.

В силу вимог пунктів 83-86 Закону № 551-XIV на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

У той же час, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок №608).

Згідно із пунктом 7 Порядку №608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно із пунктами 1-6 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пунктів 1-2 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Разом з цим, розділом VIII Порядку №608 врегульовано особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).

Згідно із підпунктами 3-5 частини 1 статті 1 вказаного Закону командир (начальник) - командир (начальник, керівник) військової частини, установи, організації, закладу; матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1 ст. 3 Закону № 160-IX).

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону № 160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-IX).

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону № 160-IX командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 160-IX завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування (ч. 3 ст. 9 Закону № 160-IX).

Висновуючи вищевикладене, колегія судді акцентує увагу, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі встановлення в ході службового розслідування завданням ним прямої дійсної шкоди державі, внаслідок протиправної поведінки у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків та встановленням причинного зв`язку між протиправною поведінкою такої особи і завданою шкодою із обов`язковим встановленням вини особи в завданні такої шкоди.

По-друге, під час проведення службового розслідування комісією має бути перевірено та встановлено наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність.

По-третє, Закон №160-IX розмежовує підстави для застосування до особи обмеженої матеріальної відповідальності та повної або підвищеної матеріальної відповідальності.

Разом з цим, суд вказує, що вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №333/7160/17.

За висновками Верховного Суду в частині щодо обставин встановлення та підтвердження вини військовослужбовця, завдання дійсної прямої шкоди державі у постановах від 19.12.2019 у справі №813/3018/16, від 25.03.2020 у справі №825/1000/18 та вирішуючи спір у подібних правовідносинах, суд надає правову оцінку доводам учасників справи на предмет наявності порушеного права чи інтересу, в залежності від обставин, установлених у кожному конкретному випадку.

Отже, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону № 160-IX, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Тобто, обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

За таких обставин, в межах даної адміністративної справи встановленню підлягає наявність/відсутність складу правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою державі.

З матеріалів справи слідує та як стверджує позивач, ОСОБА_1 станом на 24.02.2022 року не виконував обов`язки командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 .

У той же час, представник відповідача наполягає на тому, що позивач на момент широкомасштабного вторгнення російської федерації на територію України виконував обов`язки командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 і як відповідальна службова особа повинен був забезпечити належну видачу зброї та боєприпасів особовому складу 2 авіаційної ескадрильї, а також забезпечити належний контроль та належне її та саме внаслідок не здійснення позивачем вищевказаних заходів, після проведення позапланової інвентаризації було встановлено нестачу зброї та боєприпасів.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, колегія суддів вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.06.2016 №120 лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Міністра оброни України (по особовому складу) від 24.06.2016 №571 на посаду льотчика авіаційної ланки 1 авіаційної ескадрильї, ВОС - 0612003, з 25 червня 2016 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення по льотній нормі з 29.06.2016 (без продовольчого атестату) та вважається таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

23 лютого 2022 року, згідно телеграфного розпорядження від 23 лютого 2022 року №175/19/189/53 командир 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 вибув у відрядження до аеродрому Канатове ВЧ НОМЕР_3 АДРЕСА_1 до виконання завдань з 24.02.2022.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2022 №36 тимчасове виконання обов`язків командира 2 авіаційної ескадрильї покладено на капітана ОСОБА_7 , льотчика авіаційної ланки 2 авіаційної ескадрильї.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №43 від 02.03.2022 ОСОБА_2 прибув із відрядження, а згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2022 №46 від ОСОБА_2 вибув у відрядження 06.03.2022 до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ), а 09.05.2022 з відрядження у м.Івано-Франківську ОСОБА_2 вибув у відрядження до аеродрому м. Черкаси для виконання завдань за призначенням, згідно наказу від 09.05.2022 №100.

13 червня 2022 згідно наказу командира НОМЕР_5 від 14.06.2022 №126, ОСОБА_2 прибув із відрядження та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 24.12.2021 №787ад, відповідальним за порядок обліку, розміщення, зберігання та цілісність зброї та боєприпасів 2 авіаційної - ескадрильї в місці для зберігання зброї на складі стрілецької зброї призначено командира другої авіаційної-ескадрильї підполковника ОСОБА_2 , на час його короткотермінового вибуття (у відрядження, чергову відпустку або на лікування) начальника штабу - перший заступник командира другої авіаційної - ескадрильї капітана ОСОБА_8 .

Окрім того, згідно додатку 21 до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 24.12.2021 №787ад, визначено список військовослужбовців, відповідальних за порядок, розміщення збереження і цілісність зброї та боєприпасів, а також видачу в підрозділ та отримання зброї та боєприпасів на складі стрілецької зброї, зокрема у другій авіаційній ескадрильї: ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Згідно статті 60 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, у разі неможливості виконання службових обов`язків у зв`язку з відбуттям за межі гарнізону, через хворобу та з інших поважних причин командир (начальник) для виконання цих службових обов`язків призначає одного із заступників. Якщо штатний заступник відсутній і ніхто не був призначений командиром (начальником), командування бере на себе старший за посадою, а у разі відсутності старшого за посадою - старший за військовим званням, про що доповідає старшому командирові (начальникові).

Разом з тим, у Положенні про проходження громадянами військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 року № 1153/2008 визначено порядок тимчасового виконання обов`язків (далі - Положення про проходження військової служби).

Так, відповідно до пункту 120 вказаного положення, у зв`язку зі службовою необхідністю на військовослужбовця, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою рівнозначною або вищою посадою, зокрема: невакантною - у разі тимчасової відсутності, або внаслідок усунення від виконання службових обов`язків чи відсторонення від виконання службових повноважень військовослужбовця, який її займає.

Відтак, положеннями Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних силах України порядок визначення особи яка бере командування, у разі відсутності командира, а наказом командира НОМЕР_5 від 24.12.2021р. №787ад передбачено, що у разі відсутності (відрядження) ОСОБА_2 , відповідальним за порядок обліку, розміщення, зберігання та цілісність зброї та боєприпасів у другій авіаційній ескадрильї є начальника штабу - перший заступник командира другої авіаційної ескадрильї капітана ОСОБА_8 .

Отже, станом на 24.02.2022 року згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2022 №36 ТВО командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 покладено на капітана ОСОБА_7 , а не на позивача, як стверджує відповідач. Доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

Судом першої інстанції було допитано позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні 08.08.2023 як свідка, за його згодою, відповідно до вимог статті 93 КАС України.

Пояснення позивача підтверджують встановлені судом обставини того, що позивач не був призначений тимчасово чи постійно виконуючим обов`язки командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 .

Беручи до уваги наведене колегія суддів констатує, що матеріали адміністративної справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження обставин призначення ОСОБА_1 тимчасово-виконуючим обов`язки командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , після відбуття командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 у відрядження 23.02.2022.

Водночас, в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №136 "Про результати службового розслідування, призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113" зафіксовано, що згідно акту №292 від 20.04.2022 "Позапланової інвентаризації стрілецької зброї (ракет, боєприпасів), проведеної у військовій частини НОМЕР_1 в період з 30 березня по 20 квітня 2022 року станом на 20 квітня 2022 року" було встановлено, що фактична наявність стрілецької зброї, боєприпасів та майна, які рахуються за службою ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 обліковим даним служби ракетно-артилерійського озброєння не відповідає.

Тобто, станом на 20.04.2022 комісією було виявлено невідповідність фактичної наявності стрілецької зброї, боєприпасів та майна, які рахуються за службою ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 обліковим даним служби ракетно-артилерійського озброєння.

У той же, відповідачем вже проводилось службове розслідування щодо вказаного питання, яке було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2022 №250а, в ході якого комісією не було встановлено, яка зброя (ракети, боєприпаси) були втрачені та винних осіб, які допустили їх втрату, оскільки інвентаризація військового майна була проведена формально.

Суд відмічає, що відповідач не зазначив і не надав докази того, коли (конкретний день) зникла зброя, а також, що призвело до її зникнення. Зокрема, так і не надано доказів, що ця зброя чи була викрадена, чи згоріла, чи підірвана, тощо.

Також відповідачем не вказано конкретні норми законодавчих актів чи посадової інструкції, які порушив позивач, а лише посилаються на порушення загальних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Також відповідач не вказав, якими діями (бездіяльністю) позивач здійснив порушення та не вказав підстави накладення саме такого дисциплінарного стягнення. Отже, відповідач не обґрунтував наявність дисциплінарного проступку у діяннях позивача.

Крім того, відповідач не довів наявність умов, передбачених частиною 3 статті 3 Закону № 160-IX для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, не встановлено наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність, які визначені частиною 1 статті 9 Закону № 160-IX.

У ході судового розгляду відповідно до наданих документів щодо проведення у військовій частині НОМЕР_1 інвентаризації озброєння та боєприпасів встановлено, що втрата зброї могла відбутись лише у період часу з 24.02.2022 по 29.03.2022, під час відсічі збройної агресії російської федерації, коли для організації кругової оборони периметру військової частини НОМЕР_1 необхідно було озброїти усіх військових на території цієї військової частини. Такі дії були здійснені в стані виправданого ризику, оскільки з 24.02.2022 по 29.03.2022 існувала реальна загроза захоплення аеродрому військової частини НОМЕР_1 диверсійно-розвідувальними групами російської федерації. У випадку захоплення цього аеродрому, це б призвело до зупинення роботи аеродрому, літаки-винищувачі і літаки-бомбардувальники Збройних Сил України не змогли б виконувати бойові завдання, що істотно зменшило б бойову міць сил і засобів Збройних Сил України, що захищали м. Київ, українські війська не були б захищені з повітря. Як наслідок, це б призвело до того, що авіація російської федерації могла б безперешкодно наносити ракетно-бомбові удари по АДРЕСА_1 , по підрозділах сил оборони, по стратегічних об`єктах. Такі дії - озброєння усіх військових на території військової частини НОМЕР_1 не є порушенням законів та звичаїв війни, а також не заборонені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 із озброєння усіх військовослужбовців, які знаходились на території цієї військової частини, захищені бойовим імунітетом.

Водночас, при прийнятті оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача, відповідачем наведені норми не враховувалися, при службовому розслідуванні обставини наявності/відсутності бойового імунітету не перевірялися.

Отже, за встановлених судом фактичних обставини справи, можливо дійти до висновку про те, що службове розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 було проведено опосередковано, формально та без встановлення всіх обставин, що мають значення для повного та об`єктивного проведення останнього.

За таких обставин, на переконання суду, відповідачем не встановлено підстав та умов, необхідних, в силу вимог Закону № 160-IX, для притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підпункт 6.5.4 підпункту 6.5 пункту 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 "Про результати службового розслідування, призначеного наказом від 30.08.2022 №443ад та від 30.09.2022 №113" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. У той же час наявні підстави для визнання протиправним та скасування підпункту 5.15 пункту 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 08.11.2022 оскільки матеріали адміністративної справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження призначення ОСОБА_1 тимчасово-виконуючим обов`язки командира 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , а відтак стверджувати про порушення ним чинного законодавства не вбачається за можливе.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.