Справа № 580/8759/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8759/24 Головуючий у 1-й інстанції: Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі -відповідач 1/ГУ ПФУ в Черкаській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - апелянт/відповідач 2/ГУ ПФУ в Київській області) про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Київській області від 12 серпня 2024 року № 45672/03-16 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1981 року до 01 березня 1983 року, що зазначений в дипломі НОМЕР_1 ;

- зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області здійснити з дня призначення перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1981 року до 01 березня 1983 року, що зазначений в дипломі НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області неправомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1981 року по 01 березня 1983 року у Технічному училищі № 8 м. Душанбе, підтвердженого дипломом серії № НОМЕР_2 . Відмова відповідача ґрунтується виключно на формальних недоліках у заповненні трудової книжки, однак такі недоліки не можуть бути безумовною підставою для неврахування зазначеного періоду. Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та нормами Порядку № 637, до страхового стажу підлягає зарахуванню навчання у середніх спеціальних навчальних закладах, що підтверджується відповідними дипломами та архівними довідками. Крім того, Пенсійний фонд, відмовляючи у врахуванні вказаного періоду, порушив право на належне соціальне забезпечення, гарантоване статтею 46 Конституції України, оскільки розмір призначеної пенсії зменшено без достатніх правових підстав. Органи Пенсійного фонду не позбавлені права перевіряти подані документи, але обов`язок доведення їх недостовірності покладається саме на відповідача. Відсутність зауважень до диплома або інших підтверджуючих документів свідчить про те, що відмова відповідача є незаконною, а його рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Київській області від 12 серпня 2024 року № 45672/03-16 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 05 серпня 2024 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 серпня 2024 року із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Київській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 605, 60 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ в Київській області прийняв індивідуальний акт від 12 серпня 2024 року № 45672/03-16 без належної перевірки поданих позивачем документів та без урахування усіх обставин справи. Обов`язок належного ведення та оформлення трудових документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи відповідні органи, і допущені недоліки у трудовій книжці не можуть негативно впливати на права особи на пенсійне забезпечення. Крім того, відмова у перерахунку пенсії була немотивованою, без обґрунтованої правової оцінки наданих доказів, що суперечить принципам належного врядування та вимогам частини другої статті 2 КАС України щодо перевірки обґрунтованості рішень суб`єктів владних повноважень. Водночас адміністративний суд не має права підміняти Пенсійний фонд у здійсненні дискреційних повноважень, тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Київській області просить скасувати судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у їх задоволенні. Скарга обґрунтована посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначив, що рішення про відмову у перерахунку пенсії від 12 серпня 2024 року № 45672/03-16 прийнято правомірно, оскільки подані позивачем документи містять розбіжності: у дипломі та трудовій книжці дані щодо періоду навчання не збігаються, а також відмінність у написанні по батькові. За таких умов основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка, а відсутність чітких і узгоджених записів у ній виключає можливість зарахування спірного періоду до страхового стажу. Пенсійний орган діяв у межах та у спосіб, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV, Порядком № 22-1 і Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності записів у ній від 12 серпня 1993 року № 637, тому підстав для задоволення позовних вимог не було

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області з серпня 2024 року.

05 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з не зарахуванням періоду навчання з 01 вересня 1981 року по 01 березня 1983 року.

Заява розглянута ГУ ПФУ у Київській області екстериторіально за принципом єдиної черги та прийнято рішення від 12 серпня 2024 року № 45672/03-16, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, позаяк період навчання згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 не співпадає із записом у дипломі НОМЕР_4 .

16 серпня 2024 року ГУ ПФУ в Черкаській області надало лист-повідомлення (інформаційного характеру) № 2300-0204-8/60643 про результати розгляду заяви позивача.

Позивач вважав протиправними дії відповідачів, тому звернувся до суду з позовом.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Оскільки оскаржуване рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, з ним погодились сторони, то суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі -Закон № 1058-ІV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, регламентовано, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У трудовій книжці ОСОБА_1 є запис № 1 про період навчання з 01 вересня 1982 року до 01 березня 1983 року, який містить посилання на номер диплому (Диплом № НОМЕР_1 ).

Із копії диплому НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 01 вересня 1981 року по 01 березня 1983 року начався в технічному училищі № 8 місто Душанбе по спеціальності помічник машиніста тепловоза.

Таким чином, наявна розбіжність між записами у трудовій книжці та дипломі полягає лише в одному році початку навчання - у трудовій книжці зазначено менший період, ніж у дипломі. Така неточність за своїм змістом не свідчить про надання позивачу будь-яких необґрунтованих переваг чи збільшення страхового стажу понад фактично підтверджений документами час навчання, а отже, не може бути підставою для відмови у зарахуванні цього періоду до страхового стажу.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на відмінність у написанні по батькові позивача у дипломі ( ОСОБА_2 ) та паспорті ( ОСОБА_3 ) є безпідставними, оскільки така різниця має виключно технічний характер, зумовлений перекладом або орфографічними особливостями російської мови, якою оформлювався документ. Ця неточність не спростовує тотожність особи та не може бути підставою для невизнання періоду навчання чи сумніву в автентичності документа, оскільки інші ідентифікаційні дані (прізвище, ім`я, рік народження) співпадають повністю, що підтверджує належність диплома саме позивачу.

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2022 року за результатом розгляду справи № 560/3734/22 зазначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі № 682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі № 359/2076/17.

При цьому, обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 677/277/17 висловлено позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Формальні недоліки чи неточності у заповненні трудової книжки не можуть автоматично позбавляти особу набутого стажу, оскільки обов`язок належного ведення таких документів покладено на роботодавця, а не на працівника.

Отже, висловлена в рішенні пенсійного органу відмова у врахуванні спірного періоду навчання без всебічної перевірки та належної мотивації суперечить принципам законності і обґрунтованості, тому підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак, з урахуванням викладеного, належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання повторно розглянути заяву від 05 серпня 2024 року про перерахунок пенсії із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, повторний розгляд заяви про перерахунок пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше.

Тому, саме ГУ ПФУ у Київській області і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.