Справа № 200/1259/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року справа №200/1259/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 р. у справі №200/1259/25 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 03.01.2025 №34;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 21.10.2023 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 56% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2024 №04.2/331/23-с;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити позивачу з 21.10.2023 виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 56% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2024 №04.2/331/23-с, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.01.2025 №34.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 56% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2024 № 04.2/331/23-с, з 21.10.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 21.10.2023 виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 56% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2024 №04.2/331/23-с, з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначають, що ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів, становить 2102 грн., тобто на рівні 2020 року.

Отже зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.01.2024 не відбулося.

Оскільки у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів не змінювався, відсутні і підстави для проведення перерахунку Позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 21.10.2023 на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2024 №04.2/331/23-с, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - становить 2684 гривні; а прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Однак у довідці Дніпровського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.11.2024 № 04.2/331/23-C суддівська винагорода ОСОБА_1 для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023 року була обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

26 грудня 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 56 % від суддівської винагороди, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2024 № 04.2/331/23-C, станом на 20.10.2023, з урахуванням виплачених сум.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме ГУ ПФУ в Одеській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 03.01.2025 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та згідно довідки, виданої Дніпровським апеляційним судом від 29.11.2024 №04.2/331/23-C, станом на 20.10.2023, оскільки підстави для перерахунку відсутні.

Позивачем до матеріалів справи надано довідку Дніпровського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.11.2024 № 04.2/331/23-C про те, що станом на 20.10.2023 розмір її суддівської винагороди, яка враховується для призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 289 872,00 грн у тому числі: посадовий оклад 161 040,00 грн; доплата за вислугу років 128 832,00 грн.

Вказана довідка видана на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №200/1707/24, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024 та постановою Верховного Суду від 13.11.2024.

Рішення ВРП «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Донецького апеляційного суду (відряджена до Дніпровського апеляційного суду для здійснення правосуддя) у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 17.10.2023 № 982/0/15-23 установлено, що загальний стаж роботи судді Зайцевої С. А., що дає їй право на відставку, станом на дату ухвалення ВРП цього рішення становить 23 роки 11 місяців 6 днів.

Постановою Верховного Суду від 08.04.2025 у справі №160/9707/24 постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №160/9707/24 скасовано, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №160/9707/24 залишено в силі.

Вказаним рішенням позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 роботи на посаді судді додатково трьох років у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше та у нездійсненні збільшення її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50 % до 56 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді додатково три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше та збільшити відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на 6%, а саме з 50% до 56%.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 56% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду №04.2/147/23-с від 20.10.2023), з урахуванням раніше сплачених сум, починаючи з 23.10.2023.

В даній справі, задовольняючи позов, окружний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

У довідці Дніпровського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.11.2024 № 04.2/331/23-C суддівська винагорода ОСОБА_1 для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023 року була обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 684,00 грн.

Таке обчислення суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було проведено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі № 200/1707/24, постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024, які були залишені без змін постановою Верховного Суду від 13.11.2024.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.129-1 Конституції України, ст.14 КАС України судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Більш того, суд враховує, що правові норми Порядку № 7-2 та Порядку № 22-1 не наділяють повноваженнями територіальні органи Пенсійного фонду України на ревізування складових довідки про розмір суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Окрім того, (преюдиційно для суду у цій справі) Постановою Верховного Суду від 08.04.2025 у справі №160/9707/24 постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 скасовано, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 залишено в силі та підтверджено висновки суду першої інстанції про те, що відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 складає 56%.

Зазначене свідчить, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Одеській області є протиправним та підлягає скасуванню.

Порушене право позивача має бути поновлено шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області з 21.10.2023 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 56% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду від 29.11.2024 №04.2/331/23-с.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Стаття 130 Конституції України визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Так, згідно із частиною другою статті 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Водночас пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 1 січня 2017 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Закон № 966-XIV дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно зі статтею 1 цього Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Частиною третьою статті 4 Закону № 966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Законами України про Державний бюджет України на 2021-2024 роки установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня:

- у 2021 році у розмірі 2270 гривень;

- у 2022 році у розмірі 2481 гривня;

- у 2023 році у розмірі 2684 гривні;

- у 2024 році у розмірі 3028 гривні.

В той же час, Законом про бюджет на 2021 рік (як і на 2022, 2023 та 2024 роки) встановлено прожитковий мінімум для деяких категорій працездатних осіб:

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Отже, окремими приписами законів України про Державний бюджет України на 2021-2024 роки з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

У цьому аспекті апеляційний суд зауважує, що наведені приписи вказаних законів України про Державний бюджет України на 2021-2024 роки є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача, відповідач діяв на законних підставах.

Водночас викладений у цій справі висновок апеляційного суду відрізняється від висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22, від 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23 та ін. Спори у цих справах стосувалися застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року.

У наведених справах Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив з того, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV, і в цьому ж Законі закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, відносно яких визначається прожитковий мінімум. Ураховуючи те, що Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» і за приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відсутність законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

За позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в цій категорії спорів закон про Державний бюджет України на відповідний рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Однак, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 квітня 2025 року в справі № 240/9028/24 не погодилась з наведеними висновками з таких міркувань.

Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З огляду на викладене та з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду нагадала, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Отже, позов не підлягає задоволенню.

При цьому факт видачі Дніпровським апеляційним судом на підставі рішення суду довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.11.2024 № 04.2/331/23-C станом на 20.10.2023, - не є безумовною підставою для задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відомості у вказаній довідці не відповідають нормам чинного законодавства та судовій практиці Великої Палати Верховного Суду, тому обґрунтовано не враховані відповідачем.

Більш того, довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок. Суддівська винагорода визначається безпосередньо законом.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2023 року в справі № 540/7777/21 (пункт 55).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з відмовою позивачеві в задоволенні позовних вимог, понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 р. у справі №200/1259/25 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 р. у справі №200/1259/25 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.Д. Компанієць