Справа № 640/6531/19
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2025 року м. Рівне №640/6531/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "Будпостач"
доКиївського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті
визнання протиправною та скасування постанови № 109650, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Будпостач» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі- відповідач №1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач №2) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №109650 від 25.03.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваної постанови, що полягає в тому, що положеннями абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, не передбачено обов`язкову наявність у водіїв щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія, а тому застосування до позивача штрафних санкцій на підставі вказаної статті є незаконним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 31.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом в.о.керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2025 року для розгляду справи №640/6531/19 визначено суддю В.В.Щербакова.

Ухвалою судді від 05.03.25 справу прийнято до провадження судді Щербакова В.В.

10.03.2025 представником позивача подано додаткові пояснення, відповідно до змісту яких зауважує, що відповідно до чинних на час спірних відносин вимог пунктів 6.1 та 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджених Міністерством транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106, визначено:

6.1. Автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

6.3. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Отже, індивідуальну контрольну книжку водія веде водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом. Повідомив, що заводом виробником на транспортний засіб державний номер НОМЕР_1 був встановлений тахограф, який періодично проходив перевірку. На час спірних відносин на транспортному засобі державний номер НОМЕР_1 був встановлений тахограф, який 16.10.2018 пройшов перевірку.

В контексті зазначеного вважає, що відповідач протиправно застосував штраф до позивача за відсутність індивідуальної контрольної книжки водія, з огляду на ті обставини, що транспортний засіб був обладнаний перевіреним тахографом.

Відповідач №1, належним чином повідомлений про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, причини неможливості подання відзиву суду не повідомив.

Відповідач №2 17.03.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивач здійснював перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме транспортним засобом обладнаним діючим та повіреним тахографом без оформленої індивідуальної картки водія до цифрового тахографа або індивідуальної контрольної книжки водія.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

27.02.2019 о 11 год. 35хв., при проведенні перевірки на ділянці а/д Київ-ЧОП 16 км, відповідно до направлення на перевірку від 15.02.2019 №000111 посадовими особами Київського міжрегіоанльного управління Укратрансбепеки було здійснено перевірку транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПП «Будпостач»; під керуванням ОСОБА_1 .

Під час перевірки посадовими особами управління було виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт: позивач здійснював перевезення вантажів транспортним засобом обладнаним діючим та повіреним тахографом без оформленої індивідуальної картки водія до цифрового тахографа або індивідуальної контрольної книжки водія, чим порушив вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Результати перевірки були зафіксовані в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.02.2019.

Водій транспортного засобу, що належить ПП «Будпостач» з Актом перевірки ознайомився, жодних зауважень або заперечень щодо проведення перевірки та складання Акту не надав.

На підставі Акту перевірки, керуючись п. 27 Порядку № 1567, відповідно до абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №109650 від 25.03.2019 за управління транспортним засобом при здійсненні вантажних автомобільних перевезень без оформлення документів, а саме: не індивідуальнуо-контрольну книжку водія, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 1700 грн.

Позивач не погоджуючись із прийнятим рішенням, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення № 103).

Відповідно до п. 1 Положення № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

У відповідності до абз. 1 п. 8 Положення № 103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Управління Укртрансбезпеки відповідно до покладених повноважень здійснюють функції державного контролю на автомобільному транспорті загального користування та застосовують до порушників законодавства про автомобільний транспорт фінансові санкції у вигляді штрафу від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту згідно статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки діє відповідно до Положення про Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, затвердженого наказом Державної служби України з безпеки на транспорті.

Процедуру здійснення державного контролю визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (далі - Порядок № 1567).

Пунктом 2 Порядку № 1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до п. 3 Порядку № 1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Пунктом 4 Порядку № 1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (надалі- Закон № 2344-III).

Відповідно до ст. 1 названого Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно ст.48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 49 Закону № 2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень і, зокрема, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до ст. 34 цього ж Закону автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів і забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Так, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за №811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (Положення № 340).

Відповідно до п. 6.1. Положення № 340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Суд акцентує увагу, що належний позивачеві транспорт обладнаний діючим та повіреним тахографом, що підтверджено протоколом №UA063-003498А від 16.10.2018.

Факт наявності у позивача цифрового тахографа не заперечується жодною із сторін.

Відповідно до п.1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затв. наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р.,

картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Відтак, картка має використовуватись в цифровому тахографі виходячи із природи її призначення.

В п.3.3 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Із даної норми випливає, що водій має використовувати особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом, яка має бути в тахографі або як альтернативу роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до п.3.5 розділу ІІІ зазначеної Інструкції перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно пункту 3.6. Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його гину згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ. внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа: дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Дана норма зобов`язує перевізників аналізувати інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа і перевіряти дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом. При цьому, якщо водій не використовує особисту картку в тахографі , дана обставина унеможливлює проведення аналізу інформації щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа і перевірку дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом..

Крім того, 11.10.2005 набув чинності Закон України № 2819-IV від 07.09.2005р. Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

20.12.2010 набрала чинності Поправка № 6 до ЄУТР у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт - надання Бланка підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Тобто, норми ЄУТР розмежовують такі документи як реєстраційний листок та роздруківка.

Суд вказує, що для цифрових тахографів не використовуються щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія; для цього приладу необхідно використовувати карту водія або роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.

Отже, за відсутності необхідних документів, картки водія в цифровому тахографі або роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом у осіб, які виконують вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Суд погоджується із доводами позивача стосовно того, що для перевірки тахографа стосовно дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв достатньо або картки водія або роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.

Однак, суд також вказує, що у разі використання цифрового тахографа, водій має мати особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.

Без наявності картки водія у слоті цифрового тахографа, інспектор не може здійснити контроль дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водія та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом, як і перевізник не може провести аналіз інформації щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа і перевірку дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом.

Сама по собі наявність тахографа, яка є основним аргументом позивача, не спростовує допущене порушення, оскільки не дає змоги проконтролювати режим роботи і відпочинку водія під час здійснення перевезень.

З урахуванням зазначених обставин, враховуючи те, що водій належного позивачу транспортного засобу здійснював перевезення вантажу без використання картки водія, адже така відсутня у слоті цифрового тахографа та при перевірці, як альтернативу картці водія, не надано роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія, товариством допущено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач прийняв оскаржувану постанову згідно законодавства, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи вище наведене, на думку суду, підстави вважати, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не в межах та не у спосіб визначений чинним законодавством відсутні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 листопада 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Приватне підприємство "Будпостач" (вул.Бориспільська, 9-Е, кім.314 м.Київ, 02099, )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (вул.Антоновича, 51, .Київ, 03150, )

Відповідач: Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (просп. Перемоги, 14, м.Київ)

Суддя В.В. Щербаков