Справа № 2а/0570/1542/2012
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 листопада 2025 року справа №2а/0570/1542/2012

м. Дніпро

Суддя Першого апеляційного адміністративного суду Казначеєв Е.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 р. у справі № 2а/0570/1542/2012 (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА (Семушина О.В., ОСОБА_2 )» до Комунального комерційного підприємства "Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість" про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року у справі №2а/0570/1542/2012 задоволено позовну заяву Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА (Семушина О.В., ОСОБА_2 )» до Маріупольського бюро технічної інвентаризації (змінено назву на Комунальне комерційне підприємство "МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ-МАРІУПОЛЬСЬКА НЕРУХОМІСТЬ") про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, а саме судом:

Визнано протиправним рішення реєстратора Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 21.12.2011 року про відмову у здійсненні реєстрації права власності Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 )» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Маріупольське бюро технічної інвентаризації здійснити державну реєстрацію права власності Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 )» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

05.11.2025 до Першого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року у справі № 2а/0570/1542/2012.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, вважаю, що вона не відповідає вимогам статті 296 КАС України, у зв`язку з чим така скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 293 КАС України, у редакції на час подання скарги, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч.3 статті 298 КАС України, у редакції на час подання скарги, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до статті 295 КАС України, у редакції на час подання скарги, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 статті 185 КАС України, у редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 статті 186 КАС України, у редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судом прийнята 01 березня 2012 р., зареєстровано у Єдиному державному реєстрі судових рішень - 30.03.2012, забезпечено надання загального доступу у Реєстрі - 30.03.2012.

Чинними на час прийняття оскаржуваного судового рішення положеннями КАС України передбачений десяти денний строк для оскарження постанови суду першої інстанції.

03.11.2025 апелянтом подано до суду апеляційну скаргу.

Тобто, апелянтом подано скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, а саме з моменту ухвалення судового рішення та до дати звернення із скаргою минуло більше 13 років.

Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що під час подачі відповідного позову та розгляду справи №2а/0570/1542/2012 ОСОБА_1 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а отже суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 , як власника відповідної квартири.

Так, як судом першої інстанції не було залучено ОСОБА_1 до розгляду справи №2а/0570/1542/2012, він не був обізнаний про наявність такої справи та відповідно не отримував копію постанови Донецького окружного адміністративного суду від 01.03.2012 у справі №2а/0570/1542/2012.

З постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01.03.2012 у справі №2а/0570/1542/2012 він ознайомився випадково 27.10.2025р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/22202362), у зв`язку з чим, просить суд враховувати зазначену дату при прийняті до розгляду дану апеляційну скаргу, оскільки вважає, що перебіг тридцятиденного строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 постанови Донецького окружного адміністративного суду від 01.03.2012 у справі №2а/0570/1542/2012 починається з 27.10.2025р.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

У пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, пункт 57).

Частина 2 статті 49 КАС України, у редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення, покладала на осіб, які беруть участь у справі, обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Цій нормі кореспондує і частина друга статті 44 зазначеного Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Так, частиною 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Чірікоста і Віола проти Італії» (Ciricosta and Viola v. Italy, заява № 19753/92) зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України»).

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження [рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain від 07.07.1989)].

Отже, з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Суд зазначає, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Так, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.05.2010 затверджена мирова угода, відповідно до умов якої, зокрема, ОСОБА_1 не заперечує проти того, що у разі невиконання ним до 31.03.2011 зобов`язань, Повне товариство «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА (Семушина О.В., Мартинюк П.О.)» отримує задоволення своїх збільшених вимог шляхом визнання права власності Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА ( ОСОБА_5 , ОСОБА_2 )» на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 . Також, відповідно до положень мирової угоди, ОСОБА_1 у разі невиконання ним зобов`язань визнає з 01.04.2011 право власності Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА ( ОСОБА_5 , ОСОБА_2 )» на предмет іпотеки та погоджується з тим, що дана мирова угода є підставою для реєстрації права власності на квартиру.

У зв`язку з тим, що Толмач Олександр Анатолійович не виконав зобов`язання за мировою угодою, що затверджена ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.05.2010, Повне товариство «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА (Семушина О.В., ОСОБА_2 )» звернулось 31.10.2011 до Маріупольського бюро технічної інвентаризації із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням реєстратора Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 21.12.2011 відмовлено у здійсненні реєстрації права власності. Підставою відмови визначений п. 3.5.4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445, у зв`язку з тим, що надані документи не дають змогу встановити відповідність заявлених прав та поданих документів вимогам законодавства.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року у справі №2а/0570/1542/2012 було задоволено позовну заяву Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА (Семушина О.В., ОСОБА_2 )», зокрема, зобов`язано Маріупольське бюро технічної інвентаризації здійснити державну реєстрацію права власності Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 )» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.05.2010 та відсутності у матеріалах справи та матеріалах апеляційної скарги доказів виконання зобов`язань ОСОБА_1 до 31.03.2011, останній не міг не знати протягом більше 13 років про відповідні правові наслідки визначені цією ухвалою суду, а саме, що він визнає з 01.04.2011 право власності Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА ( ОСОБА_5 , ОСОБА_2 )» на предмет іпотеки та те, що Повне товариство «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА ( ОСОБА_5 , ОСОБА_2 )» отримує задоволення своїх збільшених вимог шляхом визнання права власності Повного товариства «Ломбард ОФТЕХ-ЗАСТАВА ( ОСОБА_5 , ОСОБА_2 )» на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 .

Також, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо наявності у позивача права власності на вказане нерухоме майно. Так, до скарги не надано жодного документу який би підтвердив право власності позивача на нерухоме майно після ухвалення судового рішення, які би підтверджували володіння цим майном, або користування нерухомим майном (квартирою) (сплата комунальних платежів, користування поштою тощо) після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Зазначене свідчить, що скаржником з урахування вищевикладеного, взагалі не доведено, що оскаржуваним рішенням суду порушені його законні права або інтереси.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Враховуючи те, що апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху з наданням строку для подання апелянтом клопотання щодо поважності причин пропуску строку з обґрунтованими причинами та доказами поважності такого пропуску.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 321, 325 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 р. у справі № 2а/0570/1542/2012 - залишити без руху.

Апелянту усунути встановлені недоліки апеляційної скарги шляхом невідкладного подання до суду клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження вказавши інші підстави для поновлення строку та доказами в їх підтвердження.

Встановити строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги десять днів з моменту отримання ухвали.

Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Роз`яснити, що в разі невиконанні вимог даної ухвали стосовно надання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, що позбавляє апелянта права повторного звернення до апеляційного суду з цього питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Г. Казначеєв