Справа № 240/14564/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/14564/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.04.2025 № 2000-0304-9/54872 щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити їй з 27.04.2025 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона має необхідний період проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, звернулася до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надіслало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Представник вказав, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії позивача встановлено, що період її проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення становить 1 рік 11 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відтак, на думку відповідача, вимоги позовної заяви є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 КАС України, а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивач звернулася 01.04.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви встановлено, що вік заявниці становить 54 роки 11 місяців 4 дні на дату звернення. Страховий стаж - 36 років 6 місяців 24 дні. Документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку. Період проживання станом а 01.01.1993 в зоні безумовного обов`язкового відселення складає 1 рік 11 місяців 21 день. Період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю складає 3 роки.

Рішенням від 08.05.2025 № 21 відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частинами 3, 4 статті 15 Закону № 796-XII встановлено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Абзацом 1 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

У пункті 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII визначені різні підстави для зниження пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи залежно від зони радіоактивного забруднення, на території якої такі особа проживала/працювала.

Зокрема, пункт 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII передбачає, що:

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV, на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років;

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

- потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як вбачається зі змісту статті 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Водночас. частина 2 статті 55 Закону №796-XII містить застереження, відповідно до якого пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Суть вказаного застереження полягає в тому, що у випадку, коли особою одночасно дотримано умови для зниження пенсійного віку по декількох підставах, така особа може реалізувати своє право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за однією з підстав.

Таким чином, частиною 2 статті 55 Закону №796-XII заборонено одночасне використання декількох підстав для зниження пенсійного віку та сумування загальної кількості років зниження пенсійного віку по декількох різних підстав для такого зниження, не дивлячись на те, що особою може бути одночасно дотримано визначені в пункті 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII умови для зниження пенсійного віку по декількох підставах.

За результатами розгляду звернення позивача ГУ ПФУ в Харківській області було прийнято оскаржуване рішення №21 від 08.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки період проживання станом на 01.01.1993 року в зоні безумовного обов`язкового відселення (2 категорія ЧАЕС) складає 1 рік 11 місяців 21 день. Період проживання станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю (4 категорія ЧАЕС) складає 3 роки.

Наявність у позивача відповідного страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, відповідачами не заперечується.

Як вже зазначалось, статтею 55 Закону визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Судом встановлено, що згідно з архівною довідкою Коростенської районної державної адміністрації від 07.01.2025 року № Г-6 в погосподарських книгах Любарської сільської ради народних депутатів Народицького району Житомирської області за 1986-1990 роки значиться, що ОСОБА_3 дійсно була зареєстрована та постійно проживала в с. Роги Народицького району Житомирської області на момент аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року по 01 вересня 1987 року та з 17 травня 1989 року по 01 січня 1990 року.

Село Роги Народицького району Житомирської області віднесене до зони безумовного (обов`язкового) відселення відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто позивач проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення 1 рік 11 місяців 21 день із необхідних 2 років.

Відповідно до довідки від 25.04.2025 року № 1.5.20/46, виданої Житомирським кооперативним фаховим коледжем бізнесу і права позивачка навчалася в Житомирському середньому кооперативному професійному училищі з 01.09.1987 р. по 15.05.1989 року. З 23.03.1989 по 16.05.1989 року позивач проходила практику в Народицькому районі.

У постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Отже, період перебування особи (навчання) в м. Житомирі з 01.09.1987 по 15.05.1989, яке не віднесене до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, не може бути зарахований до періоду проживання (навчання) на території зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Водночас, позивач не надала доказів того, що населений пункт, де остання проходила практику, знаходився саме у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, а тому періоди проходження практики в Народицькому районі з 23.03.1989 по 16.05.1989 року не підтверджують факту постійного її навчання/проживання у вказаний період у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

Суд зауважує, що відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 №106 до Народицького району Житомирської області віднесені населені пункти, які відносться як до зони безумовного (обов`язкового) відселення, гарантованого добровільного відселення, так і до зони посиленого радіологічного контролю.

Враховуючи викладене, позивачем не підтверджено період її постійного проживання (навчання) станом на 01.01.1993 не менше 2-х років у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

Також відповідно до довідки №02.01.2025, виданої Виконавчим комітетом Малинської міської ради Житомирської області, ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.08.1989 по 28.08.1993, з 14.01.1997 року - за адресою: АДРЕСА_2 .

Місто Малин Житомирської області відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 №106.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/000037660 від 02.01.2025 позивачка зареєстрована з 14.01.1997 року за адресою: АДРЕСА_2 .

З наведених положень Закону №796-XII вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

Крім того, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку в розмірі 2 років.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, але постійно проживали/постійно працювали у зазначеній зоні протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку здійснюється без застосування початкової величини, та розраховується, як 1 рік зменшення пенсійного віку за 3 роки проживання/роботи в зоні посиленого радіологічного контролю.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що у період з 04.08.1989 по 28.08.1993, тобто станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю 3 роки 4 місяці 29 днів (із необхідних 4 років).

Підсумовуючи зазначене в сукупності, суд погоджується з висновками пенсійного органу про непідтвердження позивачем факту постійного проживання (роботи) станом на 01.01.1993 в зоні безумовного обов`язкового відселення (2 категорія ЧАЕС) - 2 роки та у зоні посиленого радіологічного контролю (4 категорія ЧАЕС) - 4 роки.

Разом з тим, суд враховує твердження позивача, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує особливий статус. Однак, вважає за необхідне вказати, що вказаним Законом №796-ХІІ підтверджується, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії. Однак, користування пільгами, визначеними Законом, та наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниженням віку відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ.

За відсутності достатнього та належно документально підтвердженого періоду проживання/роботи/навчання на радіоактивно забрудненій території, підстави для застосування до позивача положень статті 55 Закону № 796-XII щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні умови, які є необхідними для прийняття відповідачами рішення про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241 - 246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, Харків, 61000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко