Справа № 320/18386/25
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа №320/18386/25

адміністративне провадження №К/990/43791/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури

на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року

у справі №320/18386/25

за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Риженка Олега Вікторовича в інтересах держави

до Державної служби геології та надр України,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Українська газонафтова компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Надрагазвидобування»,

про визнання протиправними та скасування наказів, спеціального дозволу,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Риженко Олег Вікторович в інтересах держави звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Українська газонафтова компанія» (далі - ТОВ «Перша Українська газонафтова компанія»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Надрагазвидобування» (далі - ТОВ «Надрагазвидобування»), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології і надр України від 14 березня 2016 року №82 в частині надання ТОВ «Перша Українська газонафтова компанія» спеціального дозволу на користування надрами - видобування газу природнього, конденсату Шевської площі Дніпропетровської області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології і надр України від 29 лютого 2024 року №92 у частині внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами щодо власника спеціального дозволу на користування надрами від 12 квітня 2016 року №6114 з ТОВ «Надрагазвидобування» () на ТОВ «Перша Українська газонафтова компанія» ();

- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від 12 квітня 2016 року №6114, виданий ТОВ «Надрагазвидобування» (), вид користування - видобування корисних копалин, назва родовища - площа Шевська, зі змінами про власника на ТОВ «Перша Українська газонафтова компанія».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року, позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури (далі - прокурор, позивач, скаржник) 24 жовтня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що ухвалюючи рішення про повернення позовної заяви суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) та порушили положення статей 2, 5, 6, 53, 54, 72-74, 76, 90, 121, 122, 169, 242 КАС України, а також не врахували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19, від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17, та висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27 листопада 2018 року у справі №473/2236/17.

Так повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки пояснення та доводи наведені на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, зазначені позивачем у заяві про поновлення процесуального строку, не містять переконливих доводів поважності підстав пропуску строку звернення до суду з цим позовом, а також не містять обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження рішень та спеціального дозволу на користування надрами. Крім того, позивачем не надано доказів, які підтверджують існування об`єктивних обставин, які перешкоджали йому звернутись до Держгеонадр спеціального дозволу на користування надрами, тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та вважає, що строк повинен обчислюватися з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення вимог, на відміну від обчислення строку для особи - з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення прав.

Скаржник вважає, що прокурор не є учасником правовідносин щодо надання спецдозволів на користування надрами. Право на звернення до суду (виникнення підстав) виникає лише в разі встановлення порушення або загрози порушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для їх представництва в суді.

Дніпропетровська обласна прокуратура дізналася про протиправність дій Держгеонадра та прийняття рішень про видачу спецдозволу №6114 від 12 квітня 2016 року та внесення змін до нього, лише після отримання та аналізу протоколу ДКЗ №3507 від 25 грудня 2015 року, заяви на спецдозвіл, наказів Держгеонадр на свої запити. Фактично прокурор отримав документи 20 серпня 2024 року та остаточно підтвердив підстави для позову після отримання відповіді від Держгеонадр від 11 жовтня 2024 року, а отже саме з 20 серпня 2024 року виникли документально підтверджені підстави для звернення до суду з позовом.

Позовну заяву подано в межах тримісячного строку, встановленого для суб`єкта владних повноважень, після встановлення підстав для звернення до суду 11 жовтня 2024 року.

Крім того, на переконання прокурора, оприлюднення оскаржуваних рішень у 2016 році на сайтах не є доказом обізнаності прокурора і не свідчить про виникнення підстав для позову, оскільки прокурор не повинен був стежити за сайтом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19 зазначила, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропущенням строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Також прокурор наводить критерії поважності причин пропуску строку, які визначені Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2018 року №473/2236/17, відповідно до якої, поновленню підлягають пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка має об`єктивний характер та з обставин, незалежних від позивача, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

На думку прокурора у справі має місце триваюче правопорушення, пов`язане з безперервним порушенням закону, оскільки оскаржувані накази та спеціальний дозвіл на користування надрами є чинними. Це не повинно вважатися пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду з позовом суб`єкта владних повноважень стосовно притягнення правопорушника до юридичної відповідальності і, також, не може бути однозначною підставою для відмови у застосуванні державою примусових заходів, спрямованих на припинення такого правопорушення.

У постанові від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Тому оскарження такого рішення спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення). Тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення зазначеного інтересу.

Разом з тим видача ТОВ «Надрагазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами від 12 квітня 2016 року №6114 без аукціону відбулася з порушенням підпункту 1 пункту 8 Порядку №615, що вказує на порушення інтересів держави.

В той же час ТОВ «Надрагазвидобування» не було надрокористувачем щодо Шевської площі Дніпропетровської області нафтогазоносних надр, а отже, й не мало права на звернення до ДКЗ з матеріалами геолого-економічного обґрунтування, на підставі яких складено протокол від 25 грудня 2015 року №3507, що став підставою для видачі спецдозволу.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, проаналізувавши підставу, на якій подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття скарги до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд ухвали Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону №1697-VII, дотримання положень статей 2, 5, 6, 53, 54, 72-74, 76, 90, 121, 122, 169, 242 КАС України та перевірки необхідності врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19, від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17, та висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27 листопада 2018 року у справі №473/2236/17.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року у справі №320/18386/25 за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Риженка Олега Вікторовича в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Українська газонафтова компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Надрагазвидобування», про визнання протиправними та скасування наказів, спеціального дозволу.

2. Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/18386/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Кравчук

С.М. Чиркін