Справа № 480/3037/25
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2025 року Справа № 480/3037/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу № 480/3037/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2025 та з 27.03.2025 призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1), у відповідності до п. "а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020), з урахуванням пільгового стажу роботи у період з 10.04.1996 по 01.02.1998 та з 13.04.2000 по 07.10.2002 відповідно до довідок ПАТ «Сумихімпром» від 05.02.2025 №22 та від 17.03.2025 №38.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з позовними вимогами не погодилось, у відзиві на позовну заяву зазначило, що комплексний аналіз норм Закону №1058 для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 є досягнення необхідного пенсійного віку, наявність страхового пільгового стажу, встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що дає право на пільгове забезпечення, документальне підтвердження зайнятості повний робочий день на підземних роботах за відповідною професією та сплата страхових внесків в період з 01.01.2004. Відсутність підтвердження вищенаведених обставин не породжує виникнення права у позивача на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058, оскільки позивач не набув необхідного пільгового стажу.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 27.03.2025 позивач звернувся до відповідного органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.
У даному рішенні, зокрема, зазначено, що страховий стаж особи становить 41 рік 10 місяців 28 днів (в тому числі додаткові роки Список №1-9 років). Пільговий стаж за становить 09 років 03 місяці 10 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 9 років. За доданими документами до страхового зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано періоди за довідками № 22 від 05.02.2025 та №38 від 17.03.2025, оскільки форма довідки не відповідає додатку 5 до Порядку, а саме відсутній підпис керівника підприємства. Інформація про надання права підпису відсутня. Додатковий коментар: дата народження заявника у заяві не відповідає паспортним даним.
Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 1 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.27).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788).
Закон №1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року було доповнено Закон №1058-IV розділом XIV-І "Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян", зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017 року.
Закон № 1058-IV - є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Преамбулою Закону №1058-IV передбачено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, Закон № 1058-IV, як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" - з 11.10.2017 року.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788 - XII, а саме, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Конституційний Суд у Рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі Рішення №1-р/2020) вказав на те, що ідентична викладеній у Законі № 213-VІІІ правова норма щодо збільшення пенсійного віку, яка міститься в Законі № 2148-VIII та якою доповнено Закон №1058-ІV, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.
За висновком суду, до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення № 1-р/2020 і які відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону №1788-ХІІ після 23 січня 2020 року (набрання чинності Рішенням № 1-р/2020), належать особи, які працювали до 1 квітня 2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону №1788-ХІІ в редакції, яка діяла до 1 квітня 2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до ПФУ за призначенням пенсії.
Так, зокрема, у Рішенні № 1-р/2020 зазначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт "а" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, суд зазначає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 16.07.1991 (а.с. 6-9), містить наступні записи щодо спірних періодів роботи позивача, зокрема :

- у період з 10.04.1996 по 01.02.1998 позивач працював в цеху екстракційної фосфорної кислоти слюсарем-ремонтником 5 розряду в ПАТ «Сумихімпром»;

- у період з 13.04.2000 по 07.10.2002 позивач працював в цеху з виробництва двоокису титану госпрозрахункового пігментного заводу "Діоксид" слюсарем-ремонтником 5 розряду виробництва Список № 1 в ПАТ «Сумихімпром».

Вказані записи у трудовій книжці позивача виконані без виправлень та перекреслень, у чіткій послідовності та відповідності дати, з посиланням на відповідні накази і завірені печатками роботодавців.

У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 стали висновки відповідача щодо відсутності необхідного пільгового стажу у зв`язку із незарахуванням до пільгового стажу періодів роботи за довідками ПАТ «Сумихімпром» № 22 від 05.02.2025 та №38 від 17.03.2025, а саме: з 10.04.1996 по 01.02.1998 та з 13.04.2000 по 07.10.2002, оскільки форма довідки не відповідає додатку 5 до Порядку, а саме відсутній підпис керівника підприємства.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пунктом 3 якого передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Таким чином, як вже було зазначено вище, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер роботи, що виконується, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 22 від 05.02.2025, виданій ПАТ «Сумихімпром», позивач у період з 10.04.1996 по 01.02.1998 працював слюсарем-ремонтником 5 розряду цеху екстракційної фосфорної кислоти, що передбачено Списком № 1, розділом 8, підрозділом 1080А010, код КП 18559, підстава: Постанова КМ України № 162 від 11.03.1994, за період з 1996 по 1998 (1 р. 9 м. 21 д.) (а.с.12).

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 38 від 17.03.2025, виданій ПАТ «Сумихімпром» позивач у період з 13.04.2000 по 07.10.2002 слюсарем-ремонтником 5 розряду цеху з виробництва двоокису титану госпрозрахункового пігментного заводу "Діоксид", що передбачено Списком № 1, розділом 8, підрозділом 1080А010, код КП 7233.1, підстава: Постанова КМ України № 162 від 11.03.1994, за період з 2000 по 2002 (2 р. 5 м. 24 д.) (зворот а.с.12).

За змістом пункту 23 Порядку 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Аргументи щодо відсутності підпису керівника у довідках № 22 від 05.02.2025 та №38 від 17.03.2025, як підстава для відмови у підтвердженні роботи, суд вважає необґрунтованими, оскільки норма пункту 23 Порядку №637 встановлює обов`язок підпису довідки посадовими особами і їх засвідчення печаткою, а не конкретно керівником.

Зазначені вище довідки підписані Членом Правління І. Скопичем, начальником відділу кадрів та головним бухгалтером, що відповідає вимогам Порядку №637 та містять всю необхідну інформацію про роботу позивача у період з 10.04.1996 по 01.02.1998 та з 13.04.2000 по 07.10.2002.

Крім того, як зазначає позивач у позові, при зверненні до Пенсійного фонду України він надав документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, серед яких була довіреність від 02.01.202 №3/85 (а.с.14), згідно з якою ПАТ «Сумихімпром» в особі голови правління ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 підписувати довідки про пільговий стаж працівники підприємства, які надаються до органів Пенсійного фонду (п. 7 довіреності).

Також суд зазначає, що додатковий коментар відповідача у спірному рішенні про те, що дата народження заявника у заяві не відповідає паспортним даним не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії, а формальна неточність у даті народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », замість « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не позбавляє заявника на право на пенсію за віком на пільгових умовах при наявності необхідного як страхового, так і пільгового стажу.

Наведені обставини свідчать про те, що пенсійним органом необґрунтовано відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04.04.2025 № 12 про відмову в призначенні пенсії.

Також, обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 10.04.1996 по 01.02.1998, відповідно до довідки ПАТ «Сумихімпром» від 05.02.2025 № 22 та з 13.04.2000 по 07.10.2002, відповідно до довідки ПАТ «Сумихімпром» від 17.03.2025 №38.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1), у відповідності до п. "а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020), то суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому в цій частині слід відмовити.

Із урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача та вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 27.03.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Відповідно до приписів ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати під час звернення до суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 04.04.2025 № 12 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Варшавська, 3Б, смт. Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди його роботи з 10.04.1996 по 01.02.1998, відповідно до довідки ПАТ «Сумихімпром» від 05.02.2025 № 22 та з 13.04.2000 по 07.10.2002, відповідно до довідки ПАТ «Сумихімпром» від 17.03.2025 №38 та повторно розглянути заяву від 27.03.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько