Справа № 160/21457/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
24.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Транс Логістик» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.07.2025 року №007283 на суму 17 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на момент перевірки у водія був наявний електронний бланк підтвердження діяльності, який був підписаний його електронним цифровим підписом та електронним цифровим підписом начальника служби експлуатації автомобілів позивача. В свою чергу позивач наголошує, що інспектор відповідача відмовився оглядати електронний бланк підтвердження діяльності водія, у зв`язку з тим, що така форма документа не передбачена внутрішніми документами та має бути роздрукована на папері. Позивач наголошує, що діючим законодавством не заборонено заповнювати бланк підтвердження діяльності в електронній формі. Крім цього позивач наголошує, що транспортний засіб позивача був обладнаний цифровим тахографом, однак співробітник відповідача не перевірив вказаний тахограф, посилаючись на відсутність світла в транспортному засобі (лабораторії) відповідача. Позивач зауважив, що в нього були наявні всі необхідні документи, передбачені законом. На підставі зазначеного позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
28.07.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву Приватного підприємства «Транс Логістик» залишено без руху та запропоновано позивачу надати до суду уточнену позовну заяву, яка буде відповідати вимогам статті 160 КАС України в частині визначення назви та адреси відповідача, які відповідатимуть коду ЄДРПОУ Державної служби України з безпеки на транспорті згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (для суду та для сторін, що будуть брати у участь у справі).
08.08.2025 року Приватне підприємство «Транс Логістик» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із уточненою позовною заявою, поданою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.07.2025 року №007283 на суму 17 000,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
05.09.2025 року Державною службою України з безпеки на транспорті надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що особиста картка водія та роздруківка , що належать до категорії «інші документи, передбачені законодавством» ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», як того вимагає ЄУТР, ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Інструкція №385 повинні знаходитись у водія під час перевезення та бути наявними на момент проведення перевірки. Уся інформація щодо режиму праці та відпочинку водія має бути наявна у водія вантажного транспортного засобу у вигляді роздруківки, особистої картки (якщо на ТЗ встановлено цифровий тахограф), тахокарт (якщо на ТЗ встановлено аналоговий тахограф), бланку підтвердження діяльності (якщо водій не працював, виконував іншу роботу) має бути у водія на час проведення рейдової перевірки і бути в належній і доступній для перевірці формі. Факт відсутності таких документів на момент проведення рейдової перевірки є правовою підставою для застосування до Перевізника адміністративно господарського штрафу. Бланку підтвердження діяльності водія як електронного документу у розумінні закону не встановлено, а тому прийняття бланку підтвердження водія в електронній формі у власному електронному мобільному застосунку з назвою «Помічник водія» законом не передбачено.
23.09.2025 та 24.10.2025 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Приватне підприємство «Транс Логістик» зареєстроване 25.10.2006, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи за ідентифікаційним кодом 34307753.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності позивача за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; серед інших видів є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Згідно із направленням від 23.05.2025 року №НР 000502 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) транспортних засобів додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт та стандартів щодо перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, габаритно-ваговий контроль.
Під час проведення рейдової перевірки, 28.05.2025 року о 20 год. 15 хв. на автомобільній дорозі М-06 був перевірений транспортний засіб марки Intercargo Truck, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , що належить ПП «Транс Логістик» (код 34307753).
За результатами перевірки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.05.2025 року №ОАР017507, у якому зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення: ст. 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив умови праці та відпочинку водія згідно з вимогами законодавства, а саме порушення дод. 1, а також відсутня інформація про режим праці та відпочинку водія за періоди згідно додатку, а також відсутні бланки підтвердження діяльності водія за вказані періоди (бланки підтвердження діяльності не дійсні), чим порушено вимоги ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», ч. 1 абз. 3 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт»; ч. 1 абз. 8 порушення режимів праці та відпочинку водіями т.з.
Водій транспортного засобу з актом ознайомлений, у графі «пояснення водія про причини порушень» зазначив: «чіп карта вставлена в ТАХО, роздруківка надана інспектору. Бланки надав в електронному вигляді. Акт підписав. Копію отримав».
Позивачу засобами електронного зв`язку на електронну пошту «ІНФОРМАЦІЯ_1» направлено повідомлення від 04.07.2025 року про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 16.07.2025 року в приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області.
Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №007283 від 16.07.2025 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) автомобільний перевізник повинен, зокрема:
- виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документи для регулярних пасажирських перевезень:
- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
- для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
Як встановлено судом, відповідачем під час перевірки позивача встановлено порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутня інформація про режим праці та відпочинку водія за періоди згідно додатку, а також відсутні бланки підтвердження діяльності водія.
Як зазначає позивач та не спростовується відповідачем, транспортний засіб позивача був обладнаний цифровим тахографом, проте при перевірці інформація з вказаного тахографу співробітниками Укртрансбезпеки не зчитувалась.
Суд звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву не наводить заперечень щодо вказаних доказів.
Таким чином враховуючи обладнання транспортного засобу позивача цифровим тахографом та наявність роздруківки з цифрового тахографу, суд доходить висновку, що відповідачем при перевірці зроблено помилковий висновок про відсутність у позивача вказаного документу.
Щодо відсутності у позивача під час перевірки бланку підтвердження діяльності водія, суд зазначає наступне.
Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, вказаний документ при перевірці позивача був наявний, проте в електронному вигляді.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Електронний документ не може бути застосовано як оригінал:
1) свідоцтва про право на спадщину;
2) документа, який відповідно до законодавства може бути створений лише в одному оригінальному примірнику, крім випадків існування централізованого сховища оригіналів електронних документів;
3) в інших випадках, передбачених законом.
Суд звертає увагу, що частина 2 статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» не встановлює обов`язку перевізника зберігати документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, виключно в паперовій формі.
В свою чергу відповідачем у спірній постанові встановлено порушення саме відсутність у перевізника бланку підтвердження діяльності водія.
Таким чином суд доходить висновку про безпідставність висновків відповідача про відсутність у позивача вказаного документу.
Крім цього суд акцентує увагу, що відповідачем не було подано до суду відеозапис рейдової перевірки позивача, який випробовувався судом, на спростування доводів позивача.
Враховуючи відсутність інших встановлених порушень спірною постановою, а порушення, наведені у вказаній постанові не віднайшли свого відображення в матеріалах справи, суд доходить висновку про необхідність визнання оскаржуваної постанови протиправною та про її скасування.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.07.2025 року №007283 на суму 17 000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський