Справа № 643/14728/25
Суддя: Крівцов Д. А.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/210/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом адвоката Колісніченка Артура Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

Адвокат Колісніченко А.С. (представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (позивач), просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5587401 від 27.08.2025, винесену відносно позивача (Постанова).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позиція позивача

27.08.2025 року о 21-00 год., позивач здійснював керування транспортним засобом «BMW XM», номерний знак НОМЕР_1 . Позивач рухався із повним дотриманням правил дорожнього руху. У цей час автомобіль під керуванням позивача був зупинений співробітниками Національної поліції. Автомобіль було зупинено без жодних на те законних підстав. Підстава зупинки транспортного засобу позивачу повідомлена не була. Після зупинки автомобіля позивача та перевірки документів, співробітники відповідача зазначили, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме не виконав вимоги знаку зупинки автомобіля, у зв`язку із чим притягнули позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП шляхом винесення щодо позивача оскаржуваної у цій справі Постанови. Із діями відповідача та позицією відповідача позивач категорично не погоджується, оскільки: автомобіль було зупинений за жодних на те законодавчих підстав, що є самостійною підставою для скасування усіх наслідків незаконної зупинки; позивач правила дорожнього руху не порушував, їхав з повним дотриманням правил дорожнього руху, що може бути підтверджено позивачем, допитаним у якості свідка, та випливає з презумпції невинуватості позивача. У зв`язку із цим Постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню. Окрім відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача, розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не відбувався: представники поліції позивачу не представлялись; права та обов`язки позивачеві не роз`яснювались, можливості надати свої зауваження чи заперечення до постанови про накладення адміністративного стягнення надано не було; свідки не опитувались, будь-які докази, які могли б підтвердити обставини винуватості позивача до оскаржуваної Постанови, не долучались; Постанова позивачу належним чином не зачитувалась; було порушено право позивача мати адвоката, право викликати адвоката позивачу не роз`яснювалось.

Позиція відповідача

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідач) надав відзив, згідно з яким просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування посилався на законність дій працівників поліції під час винесення Постанови, у зв`язку з чим вважав її законною та обґрунтованою з огляду на таке.

Думка правопорушника та незгода його з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування Постанови та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 27.08.2025 в с. Чутове, А/Д М03 Київ-Харків-Довжанський, 395 км, керуючи транспортним засобом «BMW XM», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та здійснив проїзд без зупинки в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п.8.4 (в) ПДР України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001. Знак 3.41 «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Знак 3.41 «Контроль» застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами п. 12.10 цих Правил. Відповідно до п. 12.10 ПДР додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху. Відповідно до п. 14.5.33 ДСТУ 4100:2021 дорожній знак 3.41 «Контроль» застосовують для заборони ТЗ проїзду без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Перед наближенням до місця встановлення знаку 3.41 потрібно застосувати ступінчасте обмеження швидкості за допомогою попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 відповідно до 14.5.25 та/або 3.31. До відзиву додаються фото, на яких чітко вбачається, що в с. Чутове на А/Д М03, Київ-Харків-Довжанський, 395 км, дорожній знак 3.41 «Контроль» встановлений відповідно до національних стандартів. Враховуючи вказані вище норми законодавства, відносно водія було винесено Постанову та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. На відео з нагрудної камери поліцейського та на відео з камер спостереження на стаціонарному посту «ЧУТОВЕ» чітко зафіксовано факт проїзду транспортним засобом «BMW XM», номерний знак НОМЕР_1 , без зупинки перед дорожнім знаком 3.41 «Контроль», водій зупинився тільки на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу. Разом із цим на стаціонарному посту патрульної поліції «Чутове», який розташований на межі Полтавської та Харківської областей, наявне поетапне обмеження швидкості руху шляхом встановлення відповідних дорожніх знаків, при цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 встановлено відповідні дорожні знаки, які попереджають про наближення до відповідного об`єкта. У даному випадку до постанови додається відео з камери відеонагляду СП (стаціонарного посту) «Чутове» та відео з нагрудної камери поліцейського 472079, на яких зафіксовано факт вчинення правопорушення, що слугує беззаперечним доказом вини позивача та відео по факту розгляду справи. Вказаних доказів є достатньо для доведення вини позивача «поза розумним сумнівом». На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора, а саме відеозапис 2.export-3e1dp, о 21:21:40 та особистим підписом гр. ОСОБА_1 в графі «8» оскаржуваної постанови. Таким чином, інспектором в повній мірі було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279, 280 КУпАП, було з`ясовано чи вчинено правопорушення, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності

У судове засідання 03.11.2025 сторони та їх представники не з`явились, викликались до суду належним чином.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Ураховуючи, що участь у судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, ту обставину, що має місце друга поспіль неявка позивача та його представника в судове засідання, а також те, що неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників.

Основні процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 05.09.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 24.09.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами позовного провадження з особливостями, визначеними ст.262, 269, 286 КАС України для окремих категорій термінових справ.

Ураховуючи складність справи, суд, керуючись положеннями ч. 1 ст. 227 КАС України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення.

Основні обставини, встановлені судом, та докази, на підставі яких вони встановлені

Згідно з Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5587401 від 27.08.2025, винесеною поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП у Полтавській області капралом поліції Даценком В.І., позивач 27.08.2025 о 21:14:22 на автодорозі Київ Харків с- Довжанський МОЗ 395 КМ, керуючи автомобілем «BMW XM», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.4 ПДР порушення вимог заборонних знаків. У зв`язку з наведеним позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладений штраф у розмірі 340,00 грн.

Крім того, судом досліджений СД-диск із електронними доказами, скріпленими електронним цифровим підписом (фотокартками та відеозаписами), наданий представником відповідача.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Види дорожніх знаків перелічені в Додатку № 1 до Правил дорожнього руху (ПДР). Під номером 3.41 у вказаному Додатку зазначений заборонний знак «Контроль», який забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами.

Згідно з ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається д адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 251, 252, 279 КУпАП, орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, в тому числі надає оцінку зібраним доказам.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише описання адміністративного правопорушення та не може бути належним доказом учинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а).

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Фактично єдиним доказом, який відповідач надав суду на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, є СД-диск з електронними доказами (фотографіями та відеозаписами).

Вирішуючи питання відносно того, чи можуть вказані докази поза розумним сумнівом доводити винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та правомірність оскаржуваної Постанови, суд керується таким.

На відеозаписах і фотографіях не зафіксований момент безпосереднього проїзду автомобіля позивача біля знаку 3.41.

Так, на СД-диску містяться фотографії дорожнього знаку блокпосту, знаків, які обмежують швидкість руху, та знаку 3.41, які зроблені в денний час доби, під час денного освітлення. Автомобіль позивача на вказаних фотографіях відсутній.

З оскаржуваної Постанови та відеозаписів вбачається, що автомобіль позивача був зупинений працівниками поліції в темний час доби, о 21:14:22.

Таким чином, фотографії дорожніх знаків та відеозаписи зроблені не одночасно, а в різний час доби фотографії вдень, а відеозаписи з позивачем вночі.

Ураховуючи наведене, фотографії дорожніх знаків самі по собі суд не може визнати належним, допустимим та достатнім доказом вчинення позивачем правопорушення адже вказані фотографії вочевидь зроблені в інший момент часу, ніж коли позивач за доводами відповідача проїжджав відповідну ділянку дороги.

Оцінюючи відеозаписи, суд керується таким.

На жодному з трьох відеозаписів знак 3.41 не перебуває в полі зору відеокамери таким чином, щоб суд мав можливість його ідентифікувати.

Так, на відеозапису із стаціонарної камери, яка розташована на певній висоті, зафіксовані певні конструкції, які зовні схожі на зворотні боки дорожніх знаків. Проте однозначно ідентифікувати вказані конструкції як дорожні знаки, а тим більше встановити їх зміст, який відображений на лицьовому боці дорожніх знаків, з відеозапису неможливо, оскільки, як вже зазначено судом, якщо вказані конструкції і є дорожніми знаками, то вони розташовані до відеокамери зворотнім боком та на певній відстані від відеокамери. На цьому ж відеозапису зафіксовано, як автомобіль з`являється з темряви, проїжджає повз вказані вище конструкцій та, продовжуючи рух, під`їжджає до працівників поліції, які зупиняють автомобіль. При цьому з відеозапису із стаціонарної камери, яка розташована на певній висоті, неможливо достовірно розглянути номерні знаки автомобіля.

На іншому відеозапису, який, як вбачається, зроблений на бодікамери працівників поліції, момент проїзду автомобіля повз вказані вище конструкції, які ймовірно є дорожніми знаками, не зафіксований. Зазначений відеозапис починається, коли автомобіль позивача майже під`їхав до працівників поліції. Працівники поліції зупиняють автомобіль позивача та повідомляють йому, що він не виконав вимоги знаку 3.41, тобто не зупинився перед вказаним знаком. Позивач в ході спілкування з працівниками поліції зазначає, що незгодний з притягненням його до відповідальності та буде оскаржувати дії поліції в суді. При цьому, виходячи з вказаних вище висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, навіть якщо б позивач визнав провину та погодився із фактом вчинення ним правопорушення, вказана обставина сама по собі не звільняла б відповідача від обов`язку довести правомірність оскаржуваної Постанови та не могла б бути достатнім доказом правомірності вказаного рішення суб`єкта владних повноважень.

На третьому відеозапису зафіксоване спілкування позивача та працівника поліції після складення оскаржуваної Постанови.

При цьому зовнішня обстановка, зафіксована на відеозаписах, не надає суду можливість достовірно та поза розумним сумнівом ідентифікувати місцевість як таку, де розташовані дорожні знаки, зафіксовані на фотографіях. Крім того, як вже зазначав суд, фотографії та відеозаписи вочевидь зроблені в різні періоди часу, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати доведеним, що обставини, зафіксовані на фотографіях, існували станом на час здійснення відеозапису.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що відеозапису, на якому був би зображений знак 3.41 таким чином, щоб суд мав можливість ідентифікувати вказаний дорожній знак, та одночасно був би зафіксований проїзд автомобіля позивача без зупинки біля вказаного знаку, суду не надано.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч вимог ч. 2 ст. 77, п. 1 ч. 4 ст. 162 КАС не доведена поза розумним сумнівом, шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а саме не доведений факт проїзду позивача без зупинки перед знаком 3.41 «Контроль». Відповідно, позивачем не доведена правомірність оскаржуваної Постанови.

У зв`язку з наведеним суд частково задовольняє позовні вимоги, скасовує оскаржувану Постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

У позовних вимогах про визнання Постанови протиправною суд відмовляє, оскільки, як вбачається з приписів п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача в даній категорії справ є скасування рішення суб`єкта владних повноважень (Постанови) і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи обов`язок суду надати відповіді на всі суттєві аргументи сторін, суд вважає за необхідне окремо оцінити доводи позивача щодо порушення працівником поліції прав позивача та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, у позовній заяві представник позивача в тому числі зазначав, що представники поліції позивачу не представлялись; права та обов`язки позивачеві не роз`яснювались, можливості надати свої зауваження чи заперечення до постанови про накладення адміністративного стягнення надано не було; свідки не опитувались, будь-які докази, які могли б підтвердити обставини винуватості позивача до оскаржуваної Постанови, не долучались; Постанова позивачу належним чином не зачитувалась; було порушено право позивача мати адвоката, право викликати адвоката позивачу не роз`яснювалось.

З досліджених відеозаписів судом встановлено, що працівник поліції представився позивачу. В подальшому окремо повідомив, що розпочинає розгляд справи, після чого роз`яснив позивачу права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право на юридичну допомогу. Після роз`яснення прав працівник поліції спитав у позивача, чи зрозумілі йому права та чи бажає він скористатись вказаними правами, на що позивач відповів, що права йому зрозумілі та він не бажає скористатись ними. Також працівник поліції після складання Постанови повідомив позивачу стислий зміст вказаного документу та окремо роз`яснив строк оскарження Постанови.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані вище аргументи представника позивача щодо порушення працівниками поліції прав позивача та процедури розгляду справи через їх очевидну необґрунтованість та безпідставність.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Оскільки представник позивача у позові зазначив, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення, суд в даному рішенні не здійснює розподіл судових витрат та призначає судове засідання для вирішення вказаного питання.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72-77, 241-246, 286, 293 КАС України

УХВАЛИВ

Позов адвоката Колісніченка Артура Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5587401 від 27.08.2025, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 25.11.2025 на 15-00 год. в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова (61153, м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 38-Є, каб. № 29).

Встановити ОСОБА_1 та його представнику строк для подання доказів щодо розміру понесених ними судових витрат - п`ять днів після ухвалення даного рішення. Роз`яснити ОСОБА_1 та його представнику, що згідно з ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Департамент Патрульної Поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ).

Суддя Д.А. Крівцов