Справа № 300/3154/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Григорук О.Б.

04 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3154/25 пров. № А/857/25639/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Запотічного І.І. Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Пославського Д.Б.

представника апелянта: Максимів В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківського міського центру зайнятості на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі № 300/3154/25 за адміністративним позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості Івано-Франківської області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.05.2025р., позивач, Івано-Франківський міський центр зайнятості Івано-Франківської області звернувся з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність в розгляді заяви про закриття виконавчого провадження ВП № 75414523 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII;

- зобов`язати вчинити дії по закриттю виконавчого провадження ВП № 75414523, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчим документом та скасувати постанову від 28.06.2024р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову від 28.06.2024р. про стягнення виконавчого збору.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року в позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт Івано-Франківський міський центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Просить суд, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Представник апелянта, Максимів В.Я., в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав в ній зазначених та просила суд апеляційної інстанції таку задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

На виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 75414523 з примусового виконання виконавчого листа №300/3278/22, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.05.2024р.

Постановою державного виконавця від 28.06.2024р. відкрито виконавче провадження ВП № 75414523 (а.с. 37).

28.06.2024р. державний виконавець виніс Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 754414523 та Постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 75414523. (а.с.171)

Івано-Франківський міський центр зайнятості звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою від 03.01.2025р. № 45-16.2/25-25 про закінчення виконавчого провадження ВП № 75414523 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII.

25.02.2025р. Івано-Франківський міський центр зайнятості подав до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про надання інформації № 971-16.2/25-25 щодо розгляду заяви від 03.01.2025 № 45-16.2/25-25 про закінчення виконавчого провадження ВП № 75414523 (а.с. 75)./

Івано-Франківський міський центр зайнятості звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із скаргою від 08.04.2025р. № 1583-16.2/25-25 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В даній скарзі просив вжити необхідні заходи по розгляду заяву від 03.01.2025 № 45-16.2/25-25 про закінчення виконавчого провадження ВП № (а.с. 76, 77).

За результатом розгляду вказаної скарги, Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав письмову відповідь від 24.04.2025р. № 1883/3-25/367 в якій зазначив що, направлено відповідь боржнику № 03.1-23/4609 від 26.03.2025, де повідомлено про хід виконання виконавчого провадження № 75414523. Зокрема, повторно направлено вимогу, в якій чітко вказано перелік дій, які необхідно вчинити в рамках виконавчого провадження ВП № 75414523 для повного фактичного виконання рішення суду.

Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмовою відповіддю № 03.1-23/4609 від 26.03.2025р. повідомив боржника у виконавчому провадженні № 75414523 - Івано-Франківський міський центр зайнятості, що рішення суду не виконано фактично в частині здійснення виплат допомоги по безробіттю (а.с. 78-81).

ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

ч.1 ст.120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

В ст.121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Із змісту ч.1,ч.5 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ч.ч.1,2 ст.287 КАС України, передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Слід врахувати, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998р., заява № 28090/95, п.45). Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строк позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000р., п.33).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.12.2022р. у справі № 990/102/22 зазначила, що пропуск строку звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску такого строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020р. у справі № 9901/32/20 дійшла висновків, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

ч.1 ст.15 Закону від 02.06.2016р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон України №1404-VIII) визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

В ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» видно, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи вказані положення законодавства, учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим.

У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Колегія зазначає, що пропуск встановленого ст.287 КАС України строку не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Слід виходити не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Так, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно слід розрізняти поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зазначені висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 21.02.2020р. у справі 340/1019/19.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта Івано-Франківський міський центр зайнятості, який є боржником у виконавчому провадженні № 75414523, що в даному випадку предметом спору даної адміністративної справи є оскарження Постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та Постанови про стягнення виконавчого збору від 28.06.2024р. в межах виконавчого провадження ВП № 75414523.

Крім того, апелянт оскаржує бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо розгляду заяви про закриття виконавчого провадження ВП № 75414523 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII.

Проте, колегія суддів в судовому засіданні встановила, що апелянта оскаржує бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження ВП № 75414523, а не заяви про закриття виконавчого провадження ВП № 75414523.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025р. позовну заяву було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків шляхом подання клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом поважними.

На виконання вимог ухвали апелянт надав клопотання, в обґрунтування якого, покликається на те, що 11.02.2025р. Івано-Франківський міський центр зайнятості звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження.

27.02.2025р. Івано-Франківський міський центр зайнятості отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.06.2024р. ВП №75414523 з ідентифікатором доступу (з штампом Укрпошти на конверті від 26.02.2025р.) .

Тобто, Івано-Франківський міський центр зайнятості з 27.02.2025р. ознайомився з Постановою про відкриття виконавчого провадження та отримав доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, і з того часу фактично ознайомився з ходом виконавчого провадження № 75414523 та, зокрема, оскарженими постановами від 28.06.2024р. про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

З урахуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024р. у справі № 300/7334/24 та відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» Івано-Франківський міський центр зайнятості 03.01.2025р. звернувся до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про закінчення виконавчого провадження.

Івано-Франківський міський центр зайнятості подав до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про надання інформації від 25.02.2025р. № 971-16.2/25-25 щодо розгляду заяви від 03.01.2025 № 45-16.2/25-25 про закінчення виконавчого провадження ВП № 75414523 (а.с. 75).

Івано-Франківський міський центр зайнятості звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із скаргою від 08.04.2025р. № 1583-16.2/25-25 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В даній скарзі просив вжити необхідні заходи по розгляду заяву від 03.01.2025 № 45-16.2/25-25 про закінчення виконавчого провадження ВП № (а.с. 76, 77).

За результатом розгляду вказаної скарги, Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав письмову відповідь від 24.04.2025р. № 1883/3-25/367 в якій зазначив що, направлено відповідь боржнику № 03-23/2182 від 13.02.2025р. та № 03.1-23/4609 від 26.03.2025р., на заяву від 03.01.2025р. де повідомлено про хід виконання виконавчого провадження № 75414523. Зокрема, повторно направлено вимогу, в якій чітко вказано перелік дій, які необхідно вчинити в рамках виконавчого провадження ВП № 75414523 для повного фактичного виконання рішення суду.

Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмовою відповіддю № 03.1-23/4609 від 26.03.2025р. повідомив боржника у виконавчому провадженні № 75414523 - Івано-Франківський міський центр зайнятості, що рішення суду не виконано фактично в частині здійснення виплат допомоги по безробіттю (а.с. 78-81).

Апелянт вважає, що саме з моменту отримання даної відповіді від 24.04.2025р. у Івано-Франківського міського центру зайнятості розпочався десятиденний строк звернення до суду з даним позовом і саме 06.05.2025р. позивач звернувся з даним позовом до суду. Тобто, у строк визначений ст.287 КАС України.

Однак, такі доводи апелянта колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю, з огляду на таке.

Апелянт Івано-Франківський міський центр зайнятості був стороною у справі №300/3278/22, та є боржником у виконавчому провадженні ВП №75414523, а тому повинен був цікавитись станом розгляду справи, зокрема і видачою виконавчого листа щодо примусового виконання рішення яке набрало законної сили.

Колегія суддів зазначає, що у випадку неотримання документів виконавчого провадження (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Рішення суду у справі №300/3278/22 набрало законної сили 28.02.2023р., а виконавчий лист видано 10.05.2024р. (а.с.7)

Верховний Суд у постанові від 31.01.2023р. у справі № 420/7598/22 зазначає, що незважаючи на несвоєчасне направлення документів виконавчого провадження, позивач та його представник могли вжити заходів спрямованих на отримання оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта також на те, що якщо припустити, що про існування оскаржуваних постанов апелянту стало відомо лише 27.02.2025р. з моменту отримання таких на його звернення, 10 денний строк оскарження таких закінчився 10.03.2025р. ( з врахуванням 08.03.2025р. та 09.03.2025р. як вихідних днів). (а.с. 192)

Як видно, із матеріалів справи, позивач звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» лише 06.05.2025р, тобто поза межами строку встановленого ст.287 КАС України.

Крім того, апелянт пропустив 10 денний строк звернення до суду в частині визнання протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в розгляді заяви про «закриття» виконавчого провадження № 75414523 та зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії по закриттю виконавчого провадження № 75414523 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду з наступних підстав.

Колегія суддів неодноразово відкладала розгляд даної справи та витребувала у апелянта заяву про «закриття» виконавчого провадження № 75414523 яка є предметом судового розгляду.

В ході розгляду справи встановлено що така заява відсутня, а є заява про закінчення виконавчого провадження № 754114523, яку апелянт помилково вважав заявою про закриття провадження у справі.

Як зазначено вище, за результатом розгляду скарги Івано-Франківського міського центру зайнятості від 08.04.2025р. № 1583-16.2/25-25, відповідач Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав письмову відповідь від 24.04.2025р. № 1883/3-25/367. (а.с. 48)

Апелянт вважає, що саме з моменту отримання даної відповіді від 24.04.2025р. у Івано-Франківського міського центру зайнятості розпочався десятиденний строк звернення до суду з даним позовом і саме 06.05.2025р. позивач звернувся з даним позовом до суду.

З врахуванням ст.120, ст. 121, ч.ч.1,2 ст.287 КАС України, останній день строку звернення з позовом до суду є 05.05.2025р., фактично подання позову 06.05.2025р.

Отже, строк звернення попущено без поважних причин на 1 день 06.05.2025р. замість 05.05.2025р. в частині позовних вимог про протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в розгляді заяви про «закриття» провадження № 75414523 замість закінчення виконавчого провадження та зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії по «закриттю» виконавчого провадження № 75414523 замість закінчення виконавчого провадження.

Апеляційний суд зазначає, що неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб суб`єкта владних повноважень є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Колегія суддів вважає, що не реалізація позивачем права на своєчасне звернення у суд в даному випадку зумовлена його власною пасивною поведінкою та зазначає, що виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсяг його процесуальних прав, встановлених законом.

Враховуючи, що позивач з дати винесення оскаржених постанов (28.06.2024р.) та до 2025р. не вчинив будь-яких дій, спрямованих на отримання інформації про стан виконавчих проваджень, в яких він є боржником, колегія суддів вважає доводи апелянта не доводять поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом.

Щодо наявності причин, які можуть бути визнані судом поважними, для поновлення строку звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2025 р. у справі № 990/20/25 сформулювала наступний правовий висновок:

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Тобто поняття "поважні причини пропуску процесуальних строків" є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. У разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави виснувати про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Щоб переконатись, що особа могла і повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод, інтересів), суд повинен установити обставини, які б беззаперечно свідчили, що обізнаність особи була ймовірною, а ступінь ймовірності був високим і достатнім для висновку, що строк звернення до суду особа пропустила з поважних причин. Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій.

Щодо доводів апелянта про неотримання спірних постанов засобами поштового зв`язку.

Колегія суддів звертає увагу, що електрона форма обміну документами визнана основною для учасників виконавчого провадження, які зареєстровані в системі ЄСІТС. Поштове відправлення таких документів є додатковим засобом повідомлення, але не визначальним (ч.2 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII).

Тобто, відлік строку звернення до суду починається після надходження документів до електронного кабінету.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів також вважає, що наведені апелянтом обставини не є такими, що пов`язані з дійсними, об`єктивними перешкодами та труднощами, тому обґрунтовано є не поважними.

Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

ч.3, ч.4 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.3, ч.4 ст.123 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновків, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення слід скасувати з прийняттям нової постанови про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 308,310,315,316,317,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі № 300/3154/25- скасувати та прийняти нову постанову.

Позовну заяву Івано-Франківського міського центру зайнятості Івано-Франківської області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 14.11.2025р.