Справа № 348/2733/25
Суддя: Солодовніков Р. С.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2733/25

Номер провадження 2-а/348/43/25

13 листопада 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді: Солодовнікова Р.С.,

з участю секретаря судового засідання: Бойчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

за участі представника позивача Голіней Л.Д.,

представника відповідача Кривонос І.О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 19 жовтня ОСОБА_1 повинна була надати витяг з додатку Резерв + по місцю роботи. Зайшла в додаток, оновивши його побачила позначку «Вас розшукує ІНФОРМАЦІЯ_8».

20.10.2025 року о 09:30 ОСОБА_1 прибула до ІНФОРМАЦІЯ_3 щоб з`ясувати чому у додатку «Резерв +» вона знаходиться у розшуку.

Всі вимоги щодо оновлення даних та проходження ВЛК Надія виконала. Як вбачається із військово-облікового документу «Резерв+» дані уточнено вчасно. Також наявна необхідна інформація щодо номера телефону та електронної пошти, а тому причини такого розшуку були не зрозумілими.

ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, що дає їй право на відстрочку, а тому причин уникати повістки ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї не було жодних.

20.10.2025 року ОСОБА_1 отримала протокол № 22341 про адміністративне правопорушення з якого вбачається, що остання не прибула по повістці 14.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зазначено що повістка № 1015156 була надіслана Укрпоштою чим порушила ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначила, що жодних повісток не отримувала та наголосила на тому що у 2024 році у селищі Ланчин , де вона зареєстрована та проживає не працювало відділення Укрпошти, а тому фактично така повістка чи будь який інший лист не міг належним чином надійти до позивачки, і ОСОБА_2 не могла дізнатися про наявність такого листа.

В особовій справі міститься номер телефону ОСОБА_1 за яким можливо було повідомити її про необхідність прийти до ІНФОРМАЦІЯ_3 чи про необхідність отримати повістку.

За результатом розгляду протоколу № 22341 ІНФОРМАЦІЯ_4 виніс Постанову № 22454 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП якою визнано винною ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

З цією Постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її незаконною та не обґрунтованою і такою що підлягає скасуванню, винесену з порушенням норм чинного законодавства та без урахування реальних обставин справи.

Позивач стверджує, що до постанови немає жодних додатків, а отже доказів які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 отримала копію протоколу та Постанови без жодних додатків. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 працівником показано позивачці конверт із певним вмістом та зазначено, що у ньому повістка за якою ОСОБА_1 не прибула, що свідчить про те, що позивачка даної повістки не отримувала.

В протоколі викладено суть адмінправопорушення, що за своїм змістом і практично буквально відповідає викладеному в спірній постанові, тобто було перенесено з протоколу в постанову без істотних змін.

Однак таке твердження, що викладене в протоколі, а також в постанові не відповідає дійсним обставинам, не підтверджується жодним належним, допустимим і достатнім доказом. Також у постанові не зазначено конкретну мету з якою викликалася позивачка.

Не відповідає дійсності та не підтверджується жодним доказом твердження в протоколі та постанові про те, що нібито ОСОБА_1 поштою надіслана повістка за якою вона мала з`явитися 14.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Насправді така повістка позивачці не надсилалася, вона такої не отримувала. В матеріалах справи про адмінправопорушення немає поштових документів, які б підтверджували її відправлення на адресу ОСОБА_1 та її вручення.

В протоколі від 20.10.2025 р також не зазначено, в який день, в якому році ОСОБА_1 вчинила інкриміноване їй правопорушення. Так само в спірній постанові не зазначено таких обставин, хоча відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити серед іншого, опис обставин, установлених при розгляді справи.

Тобто, ні протоколом, ні постановою не встановлено факту скоєння інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Позивач не тільки не була належним чином сповіщена про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 і, більш того, відповідачем не доведено, що такий виклик був необхідним, а не носив формального характеру.

В протоколі та спірній постанові є посилання на правила військового обліку, затверджені постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 р., які нібито ОСОБА_1 порушила, однак, не зазначено, яку конкретну норму цих правил порушено.

Жодна повістка не була ОСОБА_1 вручена ні безпосередньо відповідною посадовою особою під розписку, ні поштою рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. В матеріалах справи про адмінправопорушення нема ні опису поштового вкладення, ні повідомлення про вручення повістки.

Відтак, жодної норми «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 р, ОСОБА_1 не порушила, відповідачем таких порушень не встановлено і доказами не підтверджено. Отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Відповідачем не було надано доказів проведення перевірки щодо відсутності інформації про позивачку в системі військового обліку, оскільки положення ст. 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Не було надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач намагався отримати інформацію з відповідних джерел. Згідно до витягу з додатку Резерв+ дані оновлено вчасно. Їй не було повідомлено з якою метою її викликали повісткою після уточнення нею даних ще 02 червня 2024 року.

Короткий зміст відзиву на позов:

04.11.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, будь-які підстави для задоволення цих вимог відсутні.

При цьому зазначає, що адміністративний протокол складений відносно ОСОБА_1 20.10.2025 року зареєстрований в журналі протоколів про адміністративні правопорушення та йому присвоєний №22341, на вищевказаному протоколі проставлена печатка. Розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 призначено на 10:00 годину 22.10.2025 року. Військовозобов`язана ОСОБА_1 , ознайомившись з текстом протоколу, ознайомившись з вимогами ст.63 Конституції України, правами та обов`язками передбаченими ст. 268 КУпАП, а також узгодивши день, час та місце розгляду протоколу в протоколі особисто написала пояснення з приводу адміністративного правопорушення та поставила особисто свій підпис.

Вищевказаний адміністративний протокол розглянуто 22.10.2025 року в присутності військовозобов`язаної ОСОБА_1 , та відповідно до якого їй вручена постанова про справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на особу накладено адміністративне стягнення у викладі 17000 грн штрафу. Вищевказану постанову отримано особисто ОСОБА_1 , про що свідчить підпис в постанові про адміністративне стягнення.

Відповідач не погоджується з твердженнями ОСОБА_1 про те, що вона не отримувала повісток і не була належним чином повідомлена. Так 18.05.2024 року вступив у дію «Закон про мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідно до якого усім військовозобов`язаним необхідно було оновити свої військово-облікові дані на протязі 60 днів з дня набуття чинності цього закону, тобто до 16.07.2024 року. Позивач оновив свої дані через систему «Оберіг»(Резерв+) 02.06.2024 року.

Відповідно до військово-облікового документа №2576, який був виданий 26.04.2023 року, ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відповідно була сформована повістка №1015156 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військово-зобов`язаних та резервістів та методом доставки Укрпоштою відправлена для доставки позивачу. У відповідності до якої ОСОБА_1 необхідно було заявитись у ІНФОРМАЦІЯ_4 14.11.2025 року для звірки військово-облікових даних. (ОРИГІНАЛУ конверта з номером відправлення 06 8 ( ф. 119 ) Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ( довідки про причини повернення ф.20) лист повертається в зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою та стоїть печатка від 12.11.2024 року. На вищевказаному конверті вказана адреса доставки листа - ОСОБА_1 (номер тел. НОМЕР_1 ) за адресою - АДРЕСА_1 (згідно даних з Єдиного державного реєстру призовників).

20.10.2025 року ОСОБА_1 прибула до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки при перевірці свого військово-облікового документа через «Резерв+» виявила порушення правил військового обліку, а саме те, що вона не явилась вчасно по повістці, що в особливий період передбачає стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Окрім того, ствердження Позивача, що вона могла не знати про направлення їй повістки з вимогою прибути ІНФОРМАЦІЯ_8, не може вказувати на факт необізнаності, тому, що згідно Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (зі змінами і доповненнями) (далі - Порядок № 560), а саме пунктів 30, 30-1, 30-2, 30-3, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Державний реєстр) або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Державного реєстру керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. Реєстраційний номер повістки фіксується в Державному реєстрі. Кожна повістка, сформована за допомогою Державного реєстру, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді (QRкоду. (QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 Порядку № 560, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Належним підтвердженням оповіщення (доведення сигналів і повідомлень (директив, розпоряджень) до органів військового управління, центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та населення про оголошення мобілізації, виклик громадян до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також вручення (надсилання) повісток громадянам (стаття 1 Закону про мобілізацію)) резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Формування, надсилання та повернення повісток сформованих за допомогою Державного реєстру чітко врегульовано законодавством, та донесено громадянам України в установлений законодавством метод та спосіб, а тому факт обізнаності про виникнення певного обов`язку Позивачу був відомий, а питання стосовно повноважень працівників поштового відділення не має відношення до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, повістка про виклик Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних була надіслана Позивачеві відповідно до вимог Порядку № 560 і Позивач вважається таким, що був належним чином оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 (пункт 41 Порядку № 560).

Враховуючи виявлені вищевказані факти і обставини, на підставі матеріалів адміністративної справи та керуючись статтями 258, 283, 284, 285 КУпАП ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 виніс постанову за справою про адміністративне правопорушення від 22.10.2025 року № 22454 в якій установив, що Позивач порушив правила військового обліку, які затверджені Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» - не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення вчинене в особливий період, а тому постановив накласти на Позивача штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Під час розгляду справи ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 користувався вимогами діючого законодавства, а також своїм особистим переконанням.

Відповідно до норми пункту 82 Правил № 270 та частини 3 статті 22 Закону про мобілізацію зі змісту яких слідує, що Позивач навіть не отримавши поштового відправлення з повісткою вочевидь був повідомлений про наявність в поштовому відділенні повістки ІНФОРМАЦІЯ_8, а відтак він зобов`язаний був прибути до Відповідача в семиденний термін.

Твердження Позивача та його Представника про те, що на момент складання постанови в діях Позивача не було складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки він був зайнятий доглядом за дитиною та вчасно оновив свої військово-облікові дані, не надає йому права не прибувати за викликом по повістці, а є його обов`язком (ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу») з метою уточнення своїх військово-облікових даних в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як встановлено, з матеріалів адміністративної справи ні правопорушник ні будь-який представник, адвокат не знайомився з матеріалами адміністративного провадження (відсутні заяви про надання можливості ознайомиться) хоча права та обов`язки закріплені в ст. 268 КУпАП правопорушнику - ОСОБА_3 доведені. Позивач виявила бажання отримати копію протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у день їх розгляду, і їй було надано, про що свідчить її підпис в отриманні.

Аналізуючи зміст оскаржуваної позивачем постанови, слід дійти висновку, що постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КУпАП та складена уповноваженою на те особою.

В свою чергу позивачем не надано будь-яких належних доказів, які б спростовували факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи все вищевикладене а також те, що відсутні всі підстави в частині вимоги протиправності дій ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо винесення та скасування постанови № 22454 від 22.10.2025року про притягнення до адміністративної відповідальності згідно ч.3 ст. 210-1 КУпАП, винесену вищевказану постанову начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо військовозобов`язаного вважати законною та такою, що прийнята згідно чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

Стисла позиція сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначений в позові. Просила визнати протиправною та скасувати постанову № 22454 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав зазначених в відзиві.

Представник відповідача пояснила, що військовозобов`язана ОСОБА_1 , повісткою викликалася до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Повістка №1015156, номер ШКІ 618, була створена автоматично 04.10.2024 року з терміном прибуття до 14.11.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 з методом доставки УкрПОШТОЮ. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці №1015156 від 05.11.20254 року в термін до 14.11.2025р. не з`явилася, відповідно, відповідач розцінює таку бездіяльність Позивача, як умисне невиконання обов`язку прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнули ОСОБА_1 , адміністративної відповідальності за місцем виявлення порушника, оскільки вона за даними ОБЕРІГ перебував у розшуку за порушення військового обліку.

Просила у задоволенні позовної заяви про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити повністю. Проти відшкодування судових витрат заперечує.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Витребувано докази у справі.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 (а.с. 10).

З копії витягу РЕЗЕРВ + встановлено, що ОСОБА_1 , 1994 р.н. перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 . Молодший спеціаліст з медичною освітою, фельдшер. Звання солдат. НОМЕР_7. Номер в реєстрі оберіг НОМЕР_4. Проживає у АДРЕСА_1 . Номер телефону НОМЕР_3 . Еmail.ІНФОРМАЦІЯ_9. Дата уточнення даних 02.06.2024. Дані уточнено вчасно. Дата початку розшуку -27.11.2024. Причини розшуку не прибули за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_8. (а.с.8 ).

20.10.2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол № 22341 про адміністративне правопорушення. З протоколу вбачається, що остання прибула до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з тим, що перебуває в розшуку за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, а саме неявка по повістці до 14.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час перевірки військово-облікових документів даних військовозобов`язаного та звірки з АІТС «Оберіг» було виявлено, що даний військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин по повістці № 1015156, яка була надіслана УкрПОШТОЮ, чим порушив правила військового обліку, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП скоєне в особливий період. (а.с. 11-13).

22 жовтня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №22454 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. (а.с. 14).

З довідки АТ» УКРПОШТА» від 31.10.2025 року встановлено, що структурний підрозділ Укрпошти, відділення Ланчин з індексом 75455 у період з 04.06.2024 по 24.06.2025 року через некомплект штату працівників даного відділення не працювало. Населений пункт Ланчин тимчасово відносився до зони обслуговування відділення Надвірна 5 з індексом 78405. Доставка поштової кореспонденції до населеного пункту Ланчин не здійснювалася. (а.с. 26).

Представником відповідача на ухвалу суду надано належним чином завірену копію матеріалів адміністративної справи, в рамках якої було винесено постанову № 22454 від 22.10.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що відповідно до повістки № 1015156 позивача було зобов`язано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 14.11.2024 рокуо 09-00 годині для уточнення даних. Доставка повістки здійснювалася через АТ «Укрпошта», а сама повістка підписана керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 50-51).

Із облікової картки до військового квитка (військово-облікового документа) № НОМЕР_4 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , тип картотеки: картотека вільних залишків, тип під категорії: підлягає призову на військову службу під час мобілізації, порушник ВО з 27.11.2024 (а.с. 48).

20.10.2025 р. уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_8 відносно ОСОБА_1 складено протокол №22341 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

22.10.2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №22454 за порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП скоєне в особливий період. Наведеною вище постановою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст..276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем перебування на військовому обліку особи, яка вчинила такі адміністративні правопорушення, або за місцем їх виявлення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаною і на неї розповсюджується вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України, у тому числі обов`язок з`явитися за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_1 , 1994 року народження перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією військово-облікового документа № НОМЕР_4.

Військовозобов`язана ОСОБА_1 була викликана повісткою №1015156, номер ШКІ 618, яка створена автоматично 04.10.2024 року з терміном прибуття до 14.11.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 з методом доставки УкрПОШТОЮ.

Вищевказана повістка була сформована відповідно до Порядку № 560.

За пунктом 41 зазначеного Порядку №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, його відділу, відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день отримання поштового відправлення особою, підтверджений інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою, повідомленою нею ІНФОРМАЦІЯ_8 під час уточнення облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за зареєстрованою або задекларованою адресою місця проживання, якщо інша адреса не була повідомлена ІНФОРМАЦІЯ_8.

Згідно абзацу 1 частини 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Також абз.3 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до положень п.2 ч.1 дод.2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Тобто, неявка військовозобов`язаного по повістці уповноваженого органу є порушенням правил військового обліку, за що в особливий період передбаченавідповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо строків накладення стягнення.

Згідно зі ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

В контексті наведеного суд зазначає, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Так, згідно пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому, наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

За матеріалами справи днем вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, є день, у який позивач не вчинив дії, які був зобов`язаний виконати, - у даному випадку неявка 14.11.2024 року о 09:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою.

Днем виявлення правопорушення є 27.11.2024 року, коли відповідач встановив факт порушення правил військового обліку та направив начальнику Надвірнянського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області звернення від 27.11.2024 року щодо доставки громадян, які вчинили адміністративні правопорушення, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином, датою виявлення правопорушення є 27.11.2024, коли відповідач виявив, що ОСОБА_1 не з`явилася до ІНФОРМАЦІЯ_3 і щодо військовозобов`язаноїзареєстроване порушення військового обліку.

Постанова №22454 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн винесена 22.10.2025, тобто після закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Частина 1 статті 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за: відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Висновки суду:

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №22454від 22.10.2025про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.Справу про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку із закінченням на момент винесення постанови строку накладення адміністративного стягнення, визначеного статтею 38 КУпАП.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Пунктом 5 частини 1 статті 244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень ст.139 КАС України, а також беручи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, судові витрати позивача у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду копії наступних документів: договір №94 від 24.10.2025 року про надання правової допомоги; ордер на надання правничої допомоги від 24.10.2025 №1117262 серія АТ; копія квитанції про сплату вартості правничої допомоги відповідно до договору від 24.10.2025 затраченого часу адвоката по підготовці та веденню адміністративної справи на суму 3000,00 грн, адвокатський запит і відповідь на нього.

Відтак, позивач надав суду належні та достатні докази фактично понесених витрат на правову допомогу.

Враховуючи встановлений фактичний обсяг наданої правничої допомоги, заперечення представника відповідача, обсяг виконаної адвокатом роботи, зокрема здійснення адвокатського запиту, складання позовної заяви, участь у судовому засіданні, а також керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат і критерієм розумності їх розміру, з огляду на конкретні обставини справи та значення справи для сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до вимог ч. 6 ст. 134 КАС України.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про скасування постанови - задовільнити повністю.

Постанову від 22.10.2025 № 22454 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та судові витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок, а всього 3605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його постановлення.

Повний текст рішення складено 13.11.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Суддя Солодовніков Р.С.