Справа № 160/13030/25
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/13030/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О.

за участю представників: позивача - Герасименко К.О., відповідача - Якименко Є.П., Торорощенко Г. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 ( суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі №160/13030/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства Дніпропетровський комбінат харчових концентратів про застосування арешту коштів на рахунках платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить застосувати арешт коштів на розрахункових рахунках Приватного акціонерного товариства Дніпропетровський комбінат харчових концентратів () на розрахункових рахунках:

- 305299, АТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_1 , Українська гривня, 13.06.2019;

- 251005, АТ "УкрСиббанк", НОМЕР_2 , Українська гривня, 07.04.2016;

- 305299, АТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_3 , Українська гривня, 29.07.2019;

- 251005, АТ "УкрСиббанк", НОМЕР_4 , Долар США, 07.04.2016;

- 251005, АТ "УкрСиббанк", НОМЕР_4 , Євро, 07.04.2016;

- 251005, АТ "УкрСиббанк", НОМЕР_4 , Російський рубль, 07.04.2016;

- 251005, АТ "УкрСиббанк", НОМЕР_4 , Українська гривня, 07.04.2016;

- 307123, ПАТ "Банк Восток", UA0457382, Українська гривня, 27.01.2017;

- 899998, Казначейство України (ел. адм. подат.), UA0231014, Українська гривня, 23.01.2015;

- 300335, АТ "Райффайзен Банк", UA1428087, Євро, 18.11.2024;

- 300335, АТ "Райффайзен Банк", UA4516059, Українська гривня, 18.11.2024;

- 300335, АТ "Райффайзен Банк", НОМЕР_5 , Швейцарський франк, 18.11.2024;

- 300335, АТ "Райффайзен Банк", НОМЕР_6 , Українська гривня, 18.11.2024;

- 300335, АТ "Райффайзен Банк", НОМЕР_7 , Долар США, 18.11.2024;

- 300335, АТ "Райффайзен Банк", НОМЕР_8 , Українська гривня, 18.11.2024;

- 300335, АТ "Райффайзен Банк", НОМЕР_9 , Російський рубль, 18.11.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевіряючими складено акт від 05.05.2025 №1138/04-36-07-09/003740418 Про відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ Дніпропетровський комбінат харчових концентратів (), один екземпляр якого направлено на податкову адресу підприємства та акт від 05.05.2025 №1139/04-36-07-09/003740418 про відмову підпису акту про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки,

Прийнято рішення про застосування арешту коштів на розрахункових рахунках ПрАТ Дніпропетровський комбінат харчових концентратів на підставі п.п.94.6.2 п.94.6 ст. 94 Податкового кодексу України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Аргументи, наведені контролюючим органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представники відповідача проти апеляційної скарги заперечили, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Апеляційним переглядом справи встановлено, ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулось до ПАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» із запитами про надання інформації:

- від 23.10.2023 року №71726/6/04-36-07-09-11 стосовно зовнішньоекономічного контракту від 11.01.2023 року №54;

- від 16.11.2023 року №76392/6/04-36-07-09-11 стосовно зовнішньоекономічного контракту від 21.02.2023 року №55;

- від 12.07.2024 року №49696/6/04-36-07-09-11 стосовно зовнішньоекономічного контракту від 06.11.2024 року №151.

На запити відповідачем надано відповіді листами від 22.11.2023 року №120358/6, від 18.12.2023 року №21-08/499, від 01.08.2024 року №21-08/264.

Наказом заявника від 30.04.2025 року №2840-п призначено документальну позапланову виїзну перевірку відповідача з 05.05.2025 року щодо виявлених порушень валютного законодавства за період з 11.01.2023 року по 04.05.2025 року при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 11.01.2023 року №54, від 21.02.2023 року №55, від 06.11.2023 року №151.

На підставі цього відповідач сформував направлення на перевірку від 30.04.2025 року №4728 на ім`я головного державного інспектора Маргарити Ємець.

05 травня 2025 року головним державним інспектором Маргаритою Ємець складено Акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки №1138/04-36-07-09/00374048.

Відповідно до акту інспектором здійснено вихід за адресою відповідача: м. Дніпро, вул. Зимових Походів, 1. Виконуючому обов`язки директора відповідача Сергію Поплавському вручено наказ про призначення перевірки, пред`явлено службове посвідчення і направлення, від підпису про що в.о. директора відмовився. Також останній о 15:00 год 05.05.2025 року відмовив в допуску до проведення перевірки із запереченням з таких причин відмови: з підставами проведення перевірки не згоден, наказ буде оскаржено в суді. Від підпису вказаного акту в.о. директора відмовився о 16:40 год.

05 травня 2025 року відповідач листом №21-08/79 надав заявнику заперечення стосовно проведення позапланової виїзної документальної перевірки. Зазначено, що наказ про призначення перевірки оскаржено до суду та подана заява про забезпечення позову, у зв`язку з вищевикладеним, Маргариту Ємець у допуску до проведення перевірки на підставі наказу № 2840-п від 30.04.2025 р., - відмовлено. Лист отримано Маргаритою Ємець о 16:40 год.

В наявності також акт про відмову від підпису вищевказаного акту, складений 05.05.2025 року за №1139/04-36-07-09/00374048, складений головним державним інспектором Маргаритою Ємець.

05 травня 2025 року начальник відділу перевірок заявника подав начальнику заявника звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі вищевказаних документів.

06 травня 2025 року о 13:00 год відповідачем прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків щодо відповідача. Цим рішенням умовний адміністративний арешт застосовано до майна відповідача, яке перебуває за адресами:

- 49022, м. Дніпро, вул. Зимових Походів, буд. 1;

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_2 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі № 160/13032/25 позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту задоволено.

Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» ().

Перевіряючими складено акт від 05.05.2025 №1138/04-36-07-09/003740418 «Про відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» (), один екземпляр якого направлено на податкову адресу підприємства та акт від 05.05.2025 №1139/04-36-07-09/003740418 про відмову підпису акту про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки, один екземпляр якого направлено на податкову адресу підприємства.

Листом рішення про застосування адміністративного арешту коштів на розрахункових, рахунках платника податків, яке додається до відповідної, заяви, 06.05.2025 року направлено платнику податків за податковою адресою засобами поштового зв`язку.

Прийнято рішення про застосування арешту коштів на розрахункових рахунках ПрАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» на підставі п.п.94.6.2 п.94.6 ст. 94 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку діям та рішенням контролюючого органу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Положеннями пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

З огляду на не допуск фахівців контролюючого органу до проведення перевірки, Управління звернулось до суду із даним позовом.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Згідно із пунктом 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:

-платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

-фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

-відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

-платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу;

-платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Водночас ПК України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, підпунктами 20.1.31, 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень; звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведені законодавчі норми встановлюють одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Суд звертає увагу на те, що арешт коштів шляхом зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках в банках та інших фінансових установах є забезпечувальним заходом податкового примусу, однак в жодному разі не може розглядатись, як спосіб стягнення (покарання), який накладається на платника податків за неправомірну поведінку.

Тому, арешт коштів шляхом зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках в банках та інших фінансових установах (крім операцій із виплати заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу) може застосуватись виключно до моменту усунення платником податків причин, які обумовили необхідність його застосування.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб накладення арешту на кошти на рахунках Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» шляхом зупинення видаткових операцій відповідача на рахунках у банках та інших фінансових установах (крім операцій з виплати заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу) до моменту допуску ПАТ «Дніпропетровський комбінат харчових концентратів» посадових (службових) осіб Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Разом з тим, встановлено відповідно до долучених 24.10.2025 року до матеріалів справи доказів, станом на 20.10.2025 року позивачем проведено позапланову перевірку з питань дотримання Товариством вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 11.01.2023 року №54, від 21.02.2023 року №55, від 06.11.2023 року №151 за період діяльності з 11.01.2023 року по 12.10.2025 року, за результатами перевірки складено акт №4413/04-36-0-09/00374048.

Таким чином, встановлені обставини в свою чергу свідчать про відсутність правових підстав для застосування арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки перевірку з питань зазначених в наказі від 30.04.2025 року №2840-п наразі проведено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, проте не всі мотиви, що стали основою рішення суду першої інстанції, є правильними, тому його мотивувальну частину необхідно змінити, виклавши її у редакції цієї постанови.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 в адміністративній справі №160/13030/25 змінити в частині мотивів і підстав для відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 в адміністративній справі №160/13030/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова