Справа № 522/23563/25
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/546/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 17.05.2024 року надійшов позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою суду від 24.10.2025 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 13 год. 00 хв. 24.10.2025 року.

У судове засідання 24.10.2025 року з`явилися представник ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е., громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 та його представник адвокат Струкова К.О.

Представник ОСОБА_1 адвокат Струкова К.О. пояснила, що не отримували копію позову з додатками, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд справи.

ОСОБА_1 зазначив, що потрібен перекладач та він може забезпечити перекладача з англійської на українську мову.

Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання адвоката Струкової К.О., відклав розгляд справи на 29.10.2025 року з метою залучення перекладача, надання часу на ознайомлення з позовом та додатками представнику відповідача та підготовки правової позиції.

До суду 29.10.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Струкової К.О. надійшов відзив на позов, відповідно до якого просила відмовити позові, визнати, що особу відповідач вже ідентифікованого державними органами України, врахувати перебування відповідача у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України, яка вагітна та застосувати до відповідача захід, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 289 КАС України у вигляді взяття на поруки Благодійною організацією «Благодійний фонд «Ангели Різдва», з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 289 КАС України.

У судове засідання 29.10.2025 року з`явилися представник ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е., громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 та його представник адвокат Струкова К.О., перекладач Нікішов О.О.

Представник ОСОБА_1 адвокат Струкова К.О. просила прийняти відзив на позов. Крім того зауважила, що до відзиву у якості додатку нею подано клопотання про взяття відповідача на поруки Благодійною організацією «Благодійний фонд «Ангели Різдва».

Представник ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е. просив відкласти розгляд справи з метою ознайомлення з поданим відзивом, оскільки він поданий у день судового засідання.

Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника ГУ ДМС Украйни в Одеській області, надав час на ознайомлення з відзивом та оголосив перерву до 03.11.2025 року.

До суду 31.10.2025 року від представника ГУ ДМС України в Одеській області Казбекова В.Е. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просив позов ГУ ДМС України в Одеській області про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити.

До суду 03.11.2025 року від Благодійної організації «Благодійний фонд «Ангели Різдва» надійшло клопотання про взяття громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 на поруки Благодійною організацією «Благодійний фонд «Ангели Різдва».

У судове засідання 03.11.2025 року з`явилися представник ГУ ДМС України в Одеській області Саркісян А.Р., громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 та його представник адвокат Струкова К.О., перекладач Нікішов О.О.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області Саркісян А.Р. просив прийняти відповідь на відзив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Струкова К.О. не заперечувала проти прийняття відповіді на відзив, однак просила надати час на подачу заперечень, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд справи.

Протокольною ухвалою суд прийняв відповідь на відзив та задовольнив клопотання адвоката Струкової К.О. та оголосив перерву до 10.11.2025 року з метою права на заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 10.11.2025 року з`явилися представник ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е., громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 та його представник адвокат Струкова К.О., перекладач Нікішов О.О.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е. просив затримати відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України у зв`язку з не виконанням ним рішення про примусове повернення від 09.02.2023 року. Відповідач оскаржував це рішення, однак воно залишено в силі в цій частині. Потім 22.10.2025 року в ході профілактики було виявленовідповідача за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33 і складено відносно нього протокол та постанову за ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладання штрафу. Також було складено протокол про його затримання та поміщено до ПТПІ з метою видворення. Затримання відбулося коли відповідач дійсно прийшов до відділу ДМСУ, іншого затримання не було. Відповідач сплатив штраф у повному обсязі, однак він не має офіційних доходів, не надано доказів про його легальне працевлаштування. Рішення про примусове повернення від 09.02.2023 року відповідачем не виконано. Як ДРАЦС змогли провести захід щодо реєстрації шлюбу незрозуміло. Представнику ГУ ДМС України в Одеській області невідомо де паспорт відповідача, зауважив, що він ідентифікований. Однак позов поданий з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Струкова К.О. позов не визнала, просила відмовити, оскільки відповідача було двічі ідентифіковано. Видано йому довідку 17.02.2023 року про надання тимчасового захисту. Крім того реєстрація шлюбу була проведена за участю представникаГУ ДМС України в Одеській області, як це передбачено чинним законодавством. Відповідач визнає, що він здійснив адміністративне правопорушення, він 22.10.2025 року добровільно звернувся до органу ДМСУ, оскільки там зберігався його паспорт, з метою його отримання та бажав добровільно виїхати та потім в`їхати, але під час оформлення заяви про повернення паспорту його було затримано у відділі ДМС. Він сплатив штрафи. Відповідач має сім`ю вагітну дружину, його видворення завдасть непоправиму шкоду сім`ї. Крім того відповідача готова взяти на поруки Благодійна організація. Відповідач не становить загрозу, має поручителя, сім`ю, ідентифікований, тобто існує альтернативний захід. Позивачем не доведено, що відповідач потрапив на територію України з порушенням вимог законодавства, оскільки відповідач легально в`їхав на територію України як студент. Відповідач з початку війни активно співпрацює з БО. він є носієм англійської мови та надає дітям сприятливу допомогу у вигляді навчальних заходів, допомагав у організації культурно-освітніх заходів, донатив. Саме у зв`язку з цим БО просить взяти його на поруки.

ОСОБА_1 через перекладача Нікішова О.О. пояснив в судовому засіданні, що він хоче допомагати своїй дружині та дитині, яка скоро народиться, на території України, Крім того він піклується про батьків дружини, несе відповідальність за дітей, яких навчає англійській мові у БО, вважає, що це є дуже вадливим та він цим може допомагати дітям. Це його внесок та можливість бути корисним для України. Просить взяти себе на поруки.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е. заперечував проти взяття відповідача на поруки.

Розгляд справи відкладено на 12.11.2025 року.

До суду 12.11.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Струкової К.О. надійшло клопотання про залучення у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Благодійну організацію «Благодійний фонд «Ангели Різдва» та ОСОБА_2 .

У судове засідання 12.11.2025 року з`явилися представник ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е., громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 та його представник адвокат Струкова К.О., перекладач Нікішов О.О., та керівник Благодійної організації «Благодійний фонд «Ангели Різдва» - Шматкова Є.В.

Представник ОСОБА_1 адвокат Струкова К.О. просила задовольнити клопотання про залучення третіх осіб.

Протокольною ухвалою суд клопотання представника відповідача про залучення третіх осіб залишив без задоволення.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е. підтримав поданий позов, просив задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Струкова К.О. позов не визнала, просила відмовити та задовольнити клопотання про взяття його на поруки.

Суд роз`яснивкерівнику БО «БФ «Ангели Різдва» - ОСОБА_3 , що у випадку взяття на поруки, у поручителя виникають певні зобов`язання згідно чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, заслухавши доводи та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 22.10.2025 року працівниками ГУ ДМС в Одеській області виявлено громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 22.10.2025 о 13 годині 10 хвилин, і затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії МОД № 000314 відповідно до ч. 2 ст. 263 КУПАП з метою встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення.

В результаті проведеної перевірки щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його слів, прибув на територію України у 2016 році авіаційним транспортом через ПП «Дніпропетровськ» з метою навчання у Дніпропетровському медичному інституті традиційної та нетрадиційної медицини підставі паспортного документу громадянина Нігерії.

09.02.2023 року стосовно громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення № 57 про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано останнього залишити територію України до 19.02.2023 року. Заборонено в`їзд на територію України на три роки до 09.02.2026 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року по справі № 522/3178/23 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 року по справі № 522/3178/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року скасовано в частині в частині заборони йому в 'їзду на територію України строком на 3 роки до 09.02.2026 року.

Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області від 09.02.2023 року в частині заборони йому в`їзду на територію України строком на 3 роки до 09.02.2026 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області від 09.02.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 в частині заборони в їзду на територію України строком на 3 роки до 09.02.2026 року.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 року залишено без змін.

17.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Причиною виїзду з країни громадянської належності відповідачем вказано, що в результаті традиційного конфлікту з приводу титулу вождя загинули його батьки та рідний брат, через що дядько всиновив його. У 2019 році шукача захисту виключили із вищого навчального закладу на території України через неможливість здійснення подальшої оплати за навчання. Потім ОСОБА_1 дізнався, що його дядько продав свою власність та взяв позику в невідомої банди на території Нігерії, щоб допомогти з оплатою за навчання, а потім через деякий час він дізнався, що дядько був вбитий з боку банди у жовтні 2021 року.

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 09.03.2023 року № 49 ОСОБА_1 відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 року по справі № 420/5262/23 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу позивача повернуто. Рішення набрало законної сили 06.11.2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2024 року касаційну скаргу повернуто.

Під час перебування на території України тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 (готель).

Приписами ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закону № 3773-VI) передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

На момент скоєння правопорушення громадянином Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , правила перебування іноземних громадян на території України визначались наказом МВС України від 20.07.2015 року № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в 'їзду» (далі - Наказ № 884).

Відповідно до пункту 1 Наказу МВС України від 20.07.2015 року № 884 передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина громадянином Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився, відповідач перебуває на території України - незаконно, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.

ГУ ДМС в Одеській області встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться не законно, .

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 3773-VI, в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підставою прозову зазначено, що громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 09.02.2023 року № 57 яке винесено ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та відсутні документи на проживання в Україні.

22.10.2025 року за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП, стосовно громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення від 22.10.2025року серії ПР МОД № 012447 та постановою про накладення адміністративного стягненнявід 22.10.2025 року серії ПН МОД № 012545 відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Судом встановлено, що адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень, сплачено відповідачем добровільно, що підтверджується наявністю банківської квитанції банку платника як в додатках до адміністративного позову, так і в особовій справі останнього.

Крім того встановлено, що у відповідача є паспорт НОМЕР_1 (термін дії до 30.11.2026 року) який знаходився з моменту видачі йому довідки про тимчасовий захист у позивача, що не спростовано сторонами та підтверджується також Актом приймання-передачі іноземця від 22.10.2025 року (а.с. 12).

Таким чином відповідач був ідентифікований.

Крім того 17.02.2023 року відповідачу було надано довідку про звернення за захистом в Україні, що надало йому правомірного статусу перебування на території України.

З матеріалів справи також судом встановлено, що 22.06.2023 року громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 зареєстрував шлюб на території України з громадянкою України ОСОБА_7 , що підтверджується копієюсвідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 22.06.2023 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та підтверджено стороною відповідача у судових засіданнях.

Крім того дружина відповідача ОСОБА_2 вагітна, подружжя очікує дитину, що підтверджується обмінною картою пологового будинку, пологового відділення лікарні. (а.с. 98)

При цьому відповідач стверджує, що його паспорт було надано під час реєстрації шлюбу представником позивача, після чого одразу вилучено у відповідача. Тобто паспорт відповідача знаходиться з 17.02.2023 року у позивача. Таким чином він не мав можливості самостійно виконати рішення позивача від 09.02.2023 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадка».

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Постанови №1 Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 25.06.2009, ГУ ДМС в Одеській області розглянуло всю належну інформацію, яка була доступна та переконані, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському чи принизливому поводженню з боку влади країни, куди він видворяється.

22.10.2025 року ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 000619 про примусове видворення з України громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 ст. 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У відповідних положеннях ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

«Затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції» у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як наголошено в § 164 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 р. у справі "А. та інші проти Сполученого Королівства" буде виправдано до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, затримання особи перестає бути допустимим відповідно до статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем в установлений строк рішення про примусове повернення 19.02.2023 року, через оскарження в судовому порядку рішень відповідача, через сплин строку його виконання на момент набрання законної сили судового рішення, у зв`язку з знаходженням його паспорту у позивача, є поважною причиною не виїзду іноземця з території України не пізніше 19.02.2023 року. При цьому відповідач не відмовлявся співпрацювати під час процедури притягнення його до адміністративної відповідальності та затримання, не перешкоджав оформленню відповідних документів для його примусового повернення, а невиконання рішення про примусове повернення до 19.02.2023 року відбулось з незалежних від нього обставин.

До суду 29.10.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Струкової К.О. надійшов відзив на позов, відповідно до якого просила відмовити позові та застосувати до відповідача захід, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 289 КАС України у вигляді взяття на поруки Благодійною організацією «Благодійний фонд «Ангели Різдва», з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 289 КАС України.

Відповідно до довідки Благодійної організації «Благодійний фонд «Ангели Різдва» повідомлено суд, що Благодійна організація «БФ «АНГЕЛИ РІЗДВА» займається наданням гуманітарної та соціальної допомоги вразливим верствам населення, зокрема дітям, людям похилого віку, внутрішньо переміщеним особам та постраждалим від воєнних дій, через організацію благодійних заходів, збір і розподіл матеріальної допомоги, медичного обладнання, продуктів харчування, одягу, а також підтримку освітніх, культурних та реабілітаційних ініціатив для покращення якості життя нужденних. Аденуга ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Федеративної Республіки Нігерія у період з лютого 2022 року по вересень 2025 року на договірних засадах співпрацював із Благодійною організацією «БФ «АНГЕЛИ РІЗДВА» у якості викладача англійської мови для дітей позбавлених батьківського піклування, а також брав активну участь у благодійних та соціально-виховних заходах фонду, допомагав у організації культурно-освітніх програм, сприяв інтеграції дітей через вивчення іноземної мови, проявив себе як відповідальний, комунікабельний та професійний фахівець, який з повагою ставився до своїх обов`язків та вніс значний внесок у розвиток підопічних організації. Благодійна організація «БФ «АНГЕЛИ РІЗДВА» зобов`язується взяти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Федеративної Республіки Нігерія, на особисту поруку та ручатись за його належну поведінку.

Відповідно до ч. 5 ст. 289 КАС України, взяття на поруки підприємством, установою чи організацією полягає у наданні уповноваженими особами підприємства, установи чи організації, яких суд вважає такими, що заслуговують на особливу довіру (поручителями), письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання іноземцем або особою без громадянства покладених на нього (неї) обов`язків відповідно до частини четвертої цієї статті і зобов`язуються за потреби доставити його (її) до суду чи органу (підрозділу), який подав позов.

Згідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до ч. 10 ст. 289 КАС України, за невиконання зобов`язань, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, поручитель несе відповідальність, визначену законом.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у справі № 755/10613/22 містить висновки про те, що норми КАС України не містять застережень щодо відсутності у відповідача права звернутись до суду із клопотанням про внесення застави, або ж взяття на поруки відповідно до положень ч.ч. 6-8 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, тому висновки суду першої частини в цій частині є необґрунтованими.

Тобто, звернення із клопотанням про внесення застави, або ж взяття на поруки відповідно до положень ч.ч. 6-8 ст. 289 КАС України - це не виключна ініціатива ГУ ДМС, а таким правом також наділений відповідач.

Відповідно до ч. 4 ст. 289 КАС України, під час застосування заходів, передбачених пунктами 3 і 4 частини першої цієї статті, суд письмово роз`яснює іноземцю або особі без громадянства покладені на нього (неї) обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи з установленою судом періодичністю;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому іноземець або особа без громадянства тимчасово перебуває, без дозволу визначеної службової особи;

3) невідкладно повідомляти визначену службову особу про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 9 ст. 289 КАС України, у разі невиконання іноземцем або особою без громадянства обов`язків, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, чи вчинення ним (нею) порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства:

1) внесена застава за клопотанням відповідного органу (підрозділу) або за ініціативою суду звертається судом у дохід держави;

2) уповноважений орган (підрозділ) може звернутися до адміністративного суду з позовною заявою про затримання такої особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, пункт 70) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року зазначено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей.

За наявності відповідного рішення органу публічної влади щодо встановлення тих чи інших прав, свобод та інтересів особи, в останньої виникають правомірні очікування, про те, чи інше право, гарантоване законом або іншим нормативно-правовим актом буде реалізовано. При цьому, відсутність механізму реалізації такого права на думку суду не може бути перешкодою для реалізації такого права.

Тому, беручи до уваги відсутність доказів, які б підтверджували існування ризиків того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про примусове видворення, відсутності належного обґрунтування застосування саме затримання, а не застави або поруки, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування догромадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 заходу у вигляді взяття на поруки підприємством, установою чи організацією.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутні обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 2, 4-11, 72-77, 90, 241, 244, 246, 250, 255, 289 КАС України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України залишити без задоволення.

Застосувати до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , захід, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 289 КАС України, у вигляді взяття на поруки Благодійною організацією «Благодійний фонд «Ангели Різдва» (код ЄДРПОУ 43521740, м. Одеса, вул. 28-ї бригади (колишня назва Паустовського), 31, кв. 40) громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 289 КАС України, а саме:

1) прибувати до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за графіком визначеним цим органом, для контролю та обліку його перебування;

2) не відлучатися з території Одеської області без дозволу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області;

3) невідкладно повідомляти Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням обов`язків зазначених вище покласти на Благодійну організацію «Благодійний фонд «Ангели Різдва» ().

Роз`яснити, що за потреби Благодійна організація «Благодійний фонд «Ангели Різдва» () повинна доставити громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до суду чи органу (підрозділу), який подав позов.

Роз`яснити Благодійній організації «Благодійний фонд «Ангели Різдва» (), що за невиконання зобов`язань, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, поручитель несе відповідальність, визначену законом.

Зобов`язати уповноважених осіб Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України», роз`яснити громадянину Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладені на нього рішенням обов`язки.

Роз`яснити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області, що у разі невиконання іноземцем або особою без громадянства обов`язків, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, чи вчинення ним (нею) порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, уповноважений орган (підрозділ) може звернутися до адміністративного суду з позовною заявою про затримання такої особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Домусчі Л.В.