Справа № 308/5529/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 308/5529/25 пров. № А/857/32045/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2025 року (суддя Чепка В.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №308/5529/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови і закриття провадження у справі,

встановив:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції в особі УПП у Закарпатській області ДПП, в якому просила cкасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № ЕНА № 4472592 від 11.04.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст.122 КУпАП. Провадження у адміністративній справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту Патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом не досліджено належним чином докази, неправильно встановлено обставини по справі, а тому підлягає скасуванню з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в умовах, що склалися, вона не повинна була подавати правий світловий покажчик повороту. Судом першої інстанції залишено поза увагою доводи позивачки про те, що ОСОБА_1 не змінювала напрямок руху. Рухаючись в м. Ужгород по вул. Станційна в напрямку руху і не рухаючись по колу, а по крайній правій смузі (острівок), здійснивши вимушений маневр об`їзду припаркованих авто (у місці, де стоїть знак 3.34 «Зупинку заборонено»), вона не змінювала смугу, а продовжила рух прямо. Рухаючись відповідно до ситуації на дорозі, вона увімкнула лівий покажчик повороту лише на час об`їзду припаркованих авто, що чітко фіксується з відеореєстратора поліцейського авто, після чого зайняла свою смугу, не здійснюючи жодного маневру зміни напрямку чи виїзду на іншу смугу та не перебувала в умовах, які вимагали б інформування інших учасників дорожнього руху про свої майбутні наміри світловим покажчиком повороту. Крім того постанова не містить жодних посилань на будь-які інші фактичні дані, на підставі яких інспектор дійшов висновку про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП. Свідків правопорушення не зазначено, інші докази на підтвердження вини позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП суду не надано і в матеріалах судової справи відсутні.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги в повному обсязі, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд встановив такі фактичні обставини справи.

11.04.2025 інспектором 1 взводу 1 роти батальйону УПП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Пацкан О.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4472592, відповідно до якої 11.04.2025р. о 00 год. 25 хв. у м. Ужгороді по вул. Станційній водій, керуючи транспортним засобом Kia Sportage з д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснила з`їзд з перехрестя з круговим рухом, не подавши відповідний покажчик повороту (правий), чим порушила п.9.2.6 ПДР - Порушення попереджувальних сигналів перед перехрестям, поворотом, розворотом, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено штраф у сумі 510 гривень (а.с.10).

Не погодившись із прийнятою постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, перевіривши оскаржене рішення суду на предмет законності та обґрунтованості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.9.2 ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що частинами 1 та 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Із змісту спірної постанови від 11.04.2025 року серії ЕНА №4472592 видно, що позивача фактично притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 510 гривень за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.9.2.б. ПДР порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Відносно питання щодо наявності в діях позивача вини у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, то колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність належних доказів вини позивача у вчиненні такого адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд апеляційної інстанції враховує, що на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови серії ЕНА №4472592 від 11.04.2025 року за адміністративне правопорушення у керуванні транспортним засобом з порушенням вимог виконання попереджувальних сигналів відповідач надав відеоматеріали з нагрудної камери поліцейського, з огляду яких прослідковується і судом встановлено, що автомобіль марки Kia Sportage з д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з проспекту Свободи у напрямку площі Георгія Кирпи, заїхавши на перехрестя з круговим рухом, подав відповідний покажчик повороту (лівий), однак коли змінював напрямок, з`їжджаючи з дороги з круговим рухом у напрямку вулиці Станційної, не подав відповідний покажчик повороту (правий) (відео з 00:23:51 11.04.2025).

Відповідачем надано суду фотоматеріали з зображенням дорожніх знаків на перехресті з круговим рухом, де відбулася подія.

Згідно з рапортом командир взводу 1 роти 1 УПП в Закарпатській області ДПП старший лейтенант поліції Пацкан О. зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови, через нестабільну роботу службового планшету та перебої мережі не вдалося зберегти інформацію щодо технічного засобу, яким здійснювалася фіксація та додаток до постанови. Вказує, що фіксація велася на нагрудну камеру поліцейського №470639 та в п.7 «До постанови додається» - відеозаписи/фото в архіві. Просить приєднати рапорт до адміністративних матеріалів та вважати невід`ємною частиною постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с.41, 44).

Відповідач також надав суду схему організації дорожнього руху на пл. Георгія Кирпи в м. Ужгород (а.с.91-зв.).

З досліджених відеозаписів, фотоматеріалів з зображенням дорожніх знаків на перехресті з круговим рухом, де відбулася подія, схеми організації дорожнього руху на площі Георгія Кирпи у м. Ужгороді та згідно оскаржуваної постанови суд встановив, що 11.04.2025 позивач близько 00 год. 25 хв. у м. Ужгороді рухалася з сторони проспекту Свободи у напрямку кругового перехрестя на площі Георгія Кирпи у м. Ужгороді.

Суд також встановив, що на узбіччі автомобільної дороги у напрямку проспект Свободи площа Георгія Кирпи, перед виїздом на дорогу з круговим рухом розміщені три дорожні знаки: Дати дорогу (2.1); Круговий рух (4.10) (до дорожнього знаку 2.1.) та табличка 7.8 "Напрямок головної дороги".

Знак 2.1 Дати дорогу зобов`язує водіїв, які наближаються до перехрестя, надати перевагу транспортним засобам, що вже рухаються по колу.

Знак 4.10 Рух по колу визначає, що рух на цьому перехресті здійснюється по колу в напрямку показаному стрілками.

Табличка 7.8 Напрямок головної дороги уточнює, що головна дорога проходить по колу.

Ці знаки і табличка регулюють рух на перехресті, зокрема проспект Свободи площа Георгія Кирпи у м. Ужгороді, з круговим рухом. Дія цих знаків, що встановлені перед перехрестям, поширюється на все перехрестя.

Враховуючи наведене, правильно встановив суд першої інстанції, що позивач, рухаючись з проспекту Свободи у напрямку площі Георгія Кирпи виїхала на дорогу з круговим рухом, про що була попереджена вказаними вище дорожніми знаками.

Зі схеми організації дорожнього руху на площі Георгія Кирпи видно, що круговий рух на вказаному перехресті організований двома смугами руху. Крайньої правої смуги, про яку зазначає позивач, та на якій би дозволено рух транспортних засобів поза перехрестям, вказане перехрестя не містить.

Суд констатує, що за наведених обставин позивач, рухаючись з проспекту Свободи у напрямку площі Георгія Кирпи, виїхала на дорогу з круговим рухом.

Наведеним спростовуються твердження позивача про те, що вона не рухалася у межах перехрестя з круговим рухом, оскільки рухалася за межами двох смуг кругового перехрестя та не мала подавати відповідний світловий сигнал у зв`язку з цим.

Отже, наявні у матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеним факт порушення з боку позивача пункту 9.2«б» Правил дорожнього руху та відповідно, вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, чим спростовуються відповідні доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає доведеними відповідачем обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, фабула якого зазначена в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення. Вказані обставини підтверджені наданими суду відповідачем відеозаписами події, фотоматеріалами і схемою організації дорожнього руху на пл. Георгія Кирпи в м. Ужгород.

Отже, встановлені у справі фактичні обставини і наведене правове регулювання досліджуваних правовідносин вказують на відсутність підстав для скасування спірної постанови ЕНА №4472592 від 11.04.2025, винесеної інспектором 1 взводу 1 роти батальйону УПП в Закарпатській області, про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови, вказана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2025 року в адміністративній справі №308/5529/25 за позовом ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови і закриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
З. М. Матковська
Повний текст постанови суду складено 13.11.2025 року