Справа № 380/19136/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 рокусправа № 380/19136/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка 3, ), в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за не використані дні відпустки, як учасника бойових дій ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2017, 2022, 2023, 2025 роки, в загальній кількості 56 діб;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки, як учасника бойових дій за 2017, 2022, 2023, 2025роки, в загальній кількості 56 діб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області та наказом ГУ НП у Львівській області від 31.10.2024 №717 о/с його звільнено з посади. Водночас, на думку позивача, станом на день прийняття наказу про звільнення зі служби в поліції відповідач не провів з позивачем усіх необхідних розрахунків, а саме, не була виплачена грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2017, 2022, 2023, 2025роки, в загальній кількості 56 діб, що є порушенням конституційних прав позивача, трудового законодавства, інших законів України, які регулюють спірні правові відносини та мало місце в результаті протиправного зловживання владними повноваженнями Головним управлінням Національної поліції у Львівській області.

Ухвалою від 25.01.2025 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідач зауважує, що що учасники бойових дій згідно статті 5 Закону №3551-XII є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Головне управління Національної поліції в Львівській області не відноситься Законом України «Про Національну поліцію» або іншим актом законодавства до правоохоронних органів спеціального призначення. ГУНП у Львівській області зазначає, що позивач не є військовослужбовцем, а поліцейським, що є визначальним для застосування норм законодавства в спірних правовідносинах. Також, вказує, що немає підстав для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток, як учаснику бойових дій, оскільки позивач мав можливість скористатись правом на відпустку у відповідних роках, коли йому було надані такі відпустки. Проте позивач виявив бездіяльність і усвідомлюючи наслідки не зробив цього. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України у Львівській області.

05.08.2025 наказом ГУНП у Львівській області №550 о/с від 05.08.2025 підполковника поліції ОСОБА_1 (0078702), начальника сектору кадрового забезпечення Львівського районного управління поліції №1 ГУНП, звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 за станом здоров`я (через хворобу).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 позивач з 26.08.2015 має статус учасника бойових дій.

Стаж служби в поліції ОСОБА_2 при звільненні в календарному обчисленні становить 26років 11 місяців 09днів.

При звільненні позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку під час проходження служби дні щорічних оплачуваних відпусток у кількості 150днів , а саме:

за 2020рік - 07 календарних днів додаткової відпустки;

за 2021рік 01 каалендарний день основної відпустки та 09 календарних днів додаткової відпустки;

за 2022рік 30 календарних днів основної відпустки та 15 календарних дні додаткової відпустки;

за 2023рік - 30 календарних днів основної відпустки та 15 календарних днів додаткової відпустки;

за 2024рік 30 календарних днів основної відпустки та 15 календарних днів додаткової відпустки;

за 2025рік - 17 календарних днів основної відпустки та 08 календарних днів додаткової відпустки.

Позивач 15.09.2025 звернувся до відповідача із запитами про надання інформації про виплату йому компенсації за невикористані впродовж 2015-2025років відпустки і просив, у випадку не виплати такої компенсації, провести відповідні виплати.

Листом від 17.09.2025 ГУ НП у Львівській області повідомоло позивача проте, що ОСОБА_1 26.08.2015 надано статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 26.08.2015), що відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» надає право на щорічну додаткову відпустку тривалістю 14 календарних діб із збереженням заробітної плати. Право на зазначену відпустку виникло у нього з моменту набуття відповідного статусу. За період проходження служби у 2015-2025 роках ОСОБА_1 було надано/не надано додаткові відпустки як учаснику бойових дій наступним чином: 2015 рік використано 14 календарних діб (наказ ГУНП у Львівській області від 28.12.2015 № 13 о/с-в); 2016 рік використано 14 календарних діб (наказ ГУНП у Львівській області від 27.10.2016 № 211 о/с-в); 2017 рік відпустка не надавалися; 2018 рік використано 14 календарних діб (наказ ГУНП у Львівській області від 27.11.2018 № 263 о/с-в) 2019 рік використано 14 календарних діб (наказ ГУНП у Львівській області від 19.11.2019 № 250 о/с-в); 2020 рік використано 14 календарних діб (наказ ГУНП у Львівській області від 09.07.2020 № 84 о/с-в); 2021 рік використано 14 календарних діб (наказ ГУНП у Львівській області від 22.12.2021 № 179 о/с-в); 2022 рік відпустка не надавалася; 2023 рік відпустка не надавалася; 2024 рік використано 14 календарних діб (наказ ГУНП у Львівській області від 30.05.2024 № 150 о/с-в); 2025 рік до дати звільнення 05.08.2025 відпустка учасника бойових дій не надавалася. Таким чином, за період служби ОСОБА_1 було надано додаткову відпустку учасника бойових дій у 2015, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2024 роках в повному обсязі. У 2017, 2022, 2023 та 2025 роках (до дати звільнення) відпустка не надавалася. Індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 не нараховувалася та не виплачувалася у зв`язку з відсутністю правових підстав. Базовий місяць для індексації грошового забезпечення у період з 01.11.2017 по 31.12.2022 був листопад 2015 року, індексація грошового забезпечення проводилася. У 2023 році було призупинено дію Закону про індексацію Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 № 2710-IX. Базовий місяць для індексації грошового забезпечення у період з 01.08.2024 по 31.12.2024 був грудень 2023 року, відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 № 3460-IX. Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік з 01.01.2025 встановлено єдиний підхід для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Базовим місяцем визначено січень 2025 року. Враховуючи вищенаведене, право на індексацію грошового забезпечення в січні-червні 2025 року ще не настало. За період з липня по серпень 2025 року, індексація грошового забезпечення проводилася.

Також ГУ НП у Львівській області направлено належним чином завірені копії послужного списку ОСОБА_1 за увесь період проходження служби в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України та інформація щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 05.08.2025. Кількість днів невикористаної відпустки становить 120дні, визнається сторонами і не є предметом доказування.

Неповнота нарахування та виплати відповідачем грошового забезпечення у виді компенсації за невикористанні дні відпусток при звільнені за 2017, 2022, 2023, 2025 роки, зумовила звернення позивача в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Частинами 1 та 2 статті 92 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 4 Закону України № 504/96-ВР від 15.11.1996 «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР) визначено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом № 3551-ХІІ, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Частиною першою статті 24 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішній справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260) поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Крім того, згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 цього Закону, серед інших, учасникам бойових дій, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Системний аналіз змісту вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що позивач, як учасник бойових дій, мав право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати з набуттям статусу учасника бойових дій та з урахуванням доповнення Закону України «Про відпустки» статтею 16-2 згідно із Законом № 426-VIII від 14.05.2015, та відповідно набув право на компенсацію за невикористані додаткові відпустки по 14 днів щорічно. Обов`язок обліку таких відпусток та дотримання пов`язаних із ними гарантій покладається на роботодавця.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 по зразковій справі №620/4218/18 (Пз/9901/4/19) вирішено спір за подібних спірних правовідносин. Зазначене судове рішення є релевантним до розглядуваного спору і висновки ВП ВС безумовно заслуговують на увагу та підлягають врахуванню, однак в даному випадку невиплата позивачеві компенсації за невикористані дні додаткової відпустки не пов`язана із правозастосуванням відповідачем спеціального законодавства, а обумовлено в першу чергу не зверненням позивача за отриманням додаткової та щорічної відпустки у відповідному році служби та невизначенням у наказі про звільнення, який не оскаржувався та є чинним, не використаних днів відпустки, які підлягали компенсації.

Суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.

В наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на не врегулювання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №260 питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи КЗпП України, Закону України «Про відпустки».

Відповідно до норм частини 1 статті 83 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Суд наголошує, що компенсація за невикористані додаткові відпустки не обмежується тільки роком звільнення поліцейського та поширюється на роки, що передували звільненню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 23.10.2019 по справі №826/8185/18, яка в силу частини п`ятої статті 242 КАС України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 року у справі № 160/10875/19, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд наголошує, що положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові по справі №360/4127/19 від 07.05.2020.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 позивач з 26.08.2015 має статус учасника бойових дій..

05.08.2025 наказом ГУНП у Львівській області №550 о/с від 05.08.2025 підполковника поліції ОСОБА_1 (0078702), начальника сектору кадрового забезпечення Львівського районного управління поліції №1 ГУНП, звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 за станом здоров`я.

Відповідачем у день звільнення не виплачено позивачу компенсацію за невикористані дні відпусток, як учасника бойових дій за 2017, 2022, 2023, 2025 роки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за не використані дні відпустки, як учасника бойових дій ОСОБА_1 за 2017, 2022, 2023, 2025 роки є протиправною.

З метою належного способу захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки, як учасника бойових дій за 2017, 2022, 2023, 2025 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову позову.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 КАС України суд не вирішує, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3, код ЄДРПОУ 40108833) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за не використані дні відпустки, як учасника бойових дій ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2017, 2022, 2023, 2025роки, в загальній кількості 56 діб.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки, як учасника бойових дій за 2017, 2022, 2023, 2025роки, в загальній кількості 56 діб.

Судові витрати не розподіляти.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.