Справа № 308/16485/25
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонний суду Закарпатської області Іванов А.П., ознайомившись з матеріалами адміністративного позову гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного управління ДМС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

05.11.2025 представник позивача Бані Бакар Фаісал Осама адвокат Бойко Б.Б. звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Головного управління ДМС в Закарпатській області, в якому просить:

Поновити строк гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на оскарження рішень Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області від 21.12.2023 за № 014663 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, та постанови Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області від 21.12.2023 ПН МЗК №001462 про накладення адміністративного стягнення та відкрити провадження у справі.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області від 21.12.2023 за № 014663 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, прийнятого стосовно громадянина Йорданії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та постанову Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області від 21.12.2023 ПН МЗК №001462 про накладення адміністративного стягнення на громадянина Йорданії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поновлення строку на звернення до суду зазначає, що про існування самого рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни за № 014663 від 21.12.2023 позивач не знав і не міг знати до моменту розгляду справи № 308/15592/25 в Ужгородському міськрайонному суді. Зокрема, ще у липні 2025 року, при підготовці адвокатом Бойком Б.Б. адміністративного позову про визнання протиправними та скасування рішень ГУ ДМС у Закарпатській області про заборону в`їзду, був направлений адвокатський запит, в якому прямо просилося надати усі прийняті щодо ОСОБА_3 рішення, що стосуються будь-яких обмежень його прав, у тому числі рішень про заборону в`їзду, скасування посвідки, а також інших актів щодо його перебування в Україні. Однак у відповіді ГУ ДМС у Закарпатській області від 08.07.2025 жодним чином не було повідомлено про прийняття рішення про примусове повернення від 21.12.2023, попри те, що цей документ мав безпосереднє відношення до особи позивача та суттєво впливав на його правовий статус. Саме тому позивач об`єктивно не мав можливості раніше звернутися до суду з вимогою про оскарження зазначеного рішення, оскільки не був поінформований ні про його існування, ні про зміст. Лише під час розгляду справи № 308/15592/25 в Ужгородському міськрайонному суді, коли судом досліджувалися матеріали, надані ГУ ДМС у Закарпатській області, позивач вперше дізнався про наявність рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства за № 014663 від 21.12.2023, про яке не повідомлялося ні йому, ні його представнику раніше.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положенням абзацу четвертого п. 10 Розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена Наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБУ від 23.04.2012 № 353/271/150 (зі змінами), встановлено строк на оскарження до суду рішення про примусове повернення складає 10 днів.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При, цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії права на суд, може і має бути поновленим лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця обставина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

ЄСПЛ у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain/Перез де Рада Каванілес проти Іспанії (заява №28090/95) зазначив, що правила стосовно строків оскарження, безсумнівно, мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні очікувати, що ці правила будуть застосовуватися (§45).

Стосовно строків в адміністративному процесі Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2023 (справа № 990/139/23, провадження №11-133заі23) вказала таке: інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Так, у позовній заяві представник позивача зазначає, що про оскаржуване рішення він дізнався лише під час розгляду справи № 308/15592/25 в Ужгородському міськрайонному суді, коли судом досліджувалися матеріали, надані ГУ ДМС у Закарпатській області.

Однак, у рішенні Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області від 21.12.2023 за № 014663 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яке оскаржується, у відповідній графі наявний підпис позивача, що свідчить про те, що йому відомо про прийняте відповідачем рішення про примусове повернення ОСОБА_3 до Йорданії, про зобов`язання покинути Україну у строк до 19.01.2024, а також про можливість оскарження цього рішення в суді.

Вказане свідчить про те, що позивач був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення 21.12.2023, однак позов був поданий до суду його представником лише 05.11.2025.

Тож, обставини, на які представник позивача посилається, як на поважність пропуску строку звернення до суду з позовом, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а навпаки спростовуються вищевказаним.

Вказані представником позивача підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються неповажними, а тому заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, оскільки наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, стороні позивача слід вказати, за наявності, інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 161, 169 КАС України, суд

постановив:

Відмовити гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у поновленні строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного управління ДМС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без руху.

Надати стороні позивача строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для подачі до суду клопотання про поновлення строку звернення до суд, вказавши, за наявності, інші підстави для поновлення строку, та доказів поважності його пропуску.

Попередити сторону позивача, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

місьрайонного суду А.П. Іванов