Справа № 200/3791/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року справа №200/3791/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченко І.В., Казначеєва Е.Г. , розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Костракевич Іванни Василівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі № 200/3791/25 (головуючий І інстанції Загацька Т.В., повне судове рішення складено 12.08.2025) за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.06.2025 та заяви про збільшення позовних вимог від 20.06.2025):

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому за період з 09.03.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 ''Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб'';

- зобов`язати відповідача провести йому за період з 09.03.2022 по 19.05.2023 нарахування та виплату грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 ''Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб'';

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2025 роки у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- визнати безпідставним нарахування грошового забезпечення в неповному обсязі за вересень 2023 року виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок грошового забезпечення за вересень 2023 року виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- визнати безпідставним нарахування грошового забезпечення в неповному обсязі за грудень 2023 року виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок грошового забезпечення за грудень 2023 року виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у відмові позивачу у здійсненні перерахунку грошового забезпечення за серпень 2024 року виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок грошового забезпечення за серпень 2024 року виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини відповідача щодо непідготовки та невидачі позивачу довідки про вартість речового майна, що належить йому до видачі, за формою, яка наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178;

- зобов`язати відповідача підготувати та видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі що належало до видачі у період військової служби з 09.03.2022 по 04.04.2025;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна, за цінами станом на 1 січня поточного року;

- стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України по день фактичного розрахунку;

- визнати бездіяльність відповідача щодо несвоєчасної виплати грошового забезпечення при звільненні позивача;

- зобов`язати відповідача провести індексацію грошового забезпечення за 2022 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 ''Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб'';

- стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки повного розрахунку при звільненні з військової служби по дату фактичного розрахунку;

- зобов`язати відповідача видати позивачу довідки для перерахунку його пенсії з 09.03.2022 відповідно до постанови № 704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови № 704, було обумовлено підвищенням розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року згідно із Законом № 1082-IX, для проведення перерахунку основного розміру пенсії;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 10.03.2022 по 04.04.2025. На думку позивача на день виключення його зі списків військової частини НОМЕР_1 відповідач не провів з ОСОБА_1 всіх належних розрахунків, що і стало причиною звернення до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі № 200/3791/25 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 10.03.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період 10.03.2022 по 19.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1-14 до Постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 04.04.2025 та непроведення нарахування та виплати компенсації за неотримане майно, що належало до видачі станом на 04.04.2025. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 04.04.2025. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 04.04.2025. В задоволенні решти позовних вимог відмовленог.

Представник позивача не рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови у задоволені позову та прийняти нове рішення яким задоволдьнити вимоги викладені в позовній заяві в повному обсязі, зокрема і про зобов`язання Відповідача про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за період стаціонарного лікування в період з 09.01.2024 р. по 05.02.2024 та з 06.01.2025 по 20.01.2025 р. пропорційна дням такого лікування внаслідок захисту Батьківщини.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. Крім того, зазначено, що пвердження відповідача що

у період з 22.08.2023 позивач здав посаду, а 16.09.2023 прийняв посаду, а тому за цей період час не нараховується грошове забезпечення є помилковим. Оскільки в період здачі і прийняття посади, позивач виконував обов`язки військової служби. Позивач не був звільнений від виконання військових обов`язків, а також не було призупинення військової служби. Суд помилково дійшов до висновку, що під час здачі і прийняття посади, грошове забезпечення не мало б нараховуватися. Суд помилкового дійшов до висновку, що згідно наказу № 184 від 29.01.2024 р. «Про результати службового розслідування» значиться про те, що позивачу не виплачувати грошове забезпечення з 29.12.2023 по 31.12.2023 внаслідок самовільного залишення частини. Отже, з 01.12.2023 по 28.12.2023 грошове забезпечення позивачу мало б нараховуватись та здійснено виплату, оскільки він виконував свої військові обов`язки. Відповідачу необхідно здійснити перерахунок грошового забезпечення за 8 календарних днів, на які був відсутній позивач під час проходження за направленням відповідачем, військово-лікарську комісію. Представник позивача, звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції визнає про порушення відповідачем його прав на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за період стаціонарного лікування в період з 09.01.2024 р. по 05.02.2024 та з 06.01.2025 по 20.01.2025 р. пропорційна дням такого лікування, але з ти х підстав, що вони не були зазначені в позовних вимогах в проханій частині позовної заяви не задовільнив такі вимоги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У частині задоволення позовних вимог рішення суду першої інстанції особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам суду у рамках даного апеляційного провадження.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 09.03.2022 призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за призовом під час мобілізації. 10.03.2022 зарахований до особового складу на проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) на посаду командира танка. Має статус УБД відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки про проходження військової служби (трудової діяльності) від 06.06.2025 позивач проходив військову службу з 10.03.2022 по 10.03.2024 командиром танка танкового взводу танкової роти танкового батальйону ВЧ НОМЕР_1 (місце знаходження АДРЕСА_1 ); з 10.03.2024 по 04.04.2025 сержант резерву 39 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №111 від 04.04.2025 молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 39 запасної роти військової частини НОМЕР_1 (тр-1) звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.03.2025 №52-РС, з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я: за наявності інвалідності) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав та вибув у ІНФОРМАЦІЯ_2 , для зарахування на військовий облік.

У витягу із наказу № 111 від 04.04.2025 також вказано, що з 04 квітня 2025 року виключити позивача зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення.

Виплатити премію у розмірі 590% від посадового окладу за період з 01 квітня по 04 квітня 2025 року.

Виплатити надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та набавки за вислугу років з 01 квітня по 04 квітня 2025 року.

Одноразову грошову допомогу при звільненні виплатити за повних 36 місяців служби.

Вислуга років у Збройних Силах України становить:

календарна - 03 роки 00 місяців 24 дні;

пільгова - 00 роки 00 місяців 00 днів;

загальна - 03 роки 00 місяців 24 дні.

Щорічна відпустка за 2025 рік не використана. Виплатити грошову компенсацію за невикористані 15 діб щорічної основної відпустки за 2022 - 2025 роки.

Виплатити грошову компенсацію за невикористані 28 діб додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2024 - 2025 роки.

Грошову допомогу для оздоровлення, відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року (зі змінами), за 2025 рік виплатити у розмірі - 21049,25 гривень.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, відповідно до пункту 1 розділу XXIV наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 Про затвердження порядку виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (зі змінами) не отримав.

Згідно з довідкою про нараховані складові грошового забезпечення при звільненні позивачу вбачається, що позивачу нараховано за 01.04.-04.04.2025 грошове забезпечення у розмірі 2806,57 грн. також вказано, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №111 від 04.04.2025 були здійсненні наступні нарахування військовослужбовцю:

компенсація за невикористані 73 діб щорічної основної відпуски за 2022-2025 рік у розмірі - 51 219,72 гривень;

компенсація за невикористані 42 доби додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 рік у розмірі - 29 468,88 гривень;

одноразову грошову допомогу при звільненні виплатити у розмірі - 30 310,92 гривень;

грошову допомогу для оздоровлення за 2025 рік у розмірі - 21 049,25 гривень;

матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік у розмірі - 21 049,25 гривень.

Загальна сума доходів, нарахованих військовослужбовцю, за період з 01.04.2025 по 04.04.2025 склала 155 904,59 гривень.

Загальна сума доходів, зарахованих військовослужбовцю, за період з 01.04.2025 по 04.04.2025 склала 153 566,02 гривень.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 14.11.2024 №1499/у вказано, що позивач дійсно в період з 16.04.2022 по 09.09.2022, з 04.03.2023 по 24.04.2023. з 15.05.2023 по 13.06.2023, з 22.08.2023 по 28.12.2023 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецька область, Краматорський район, Лиманська міська ТГр. Підстава: журнал бойових дій 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 інв. №645 дск від 18.11.2022, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 №14377 від 11.11.2024. Крім того, у довідці вказано, що довідка є підставою для надання особі статусу УБД (особи з інвалідністю внаслідок війни).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, відповідно до довідки про обставини травми від 24.04.2023 №3848, 09.09.2022 одержав Мінно-вибухову травму. Комбіновану травму, термічний опік ІІ а ст. голови, кінцівок, множинні осколкові поранення тулуба, лівої верхньої кінцівки, нижніх кінцівок. Крайовий уламковий перелом латеральною надвиростку лівої плечової кістки зі зміщенням. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, піл час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , внаслідок бойового зіткнення з ворожими танками в районі населеного пункту АДРЕСА_3 . Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від "13" березня 2023 року № 119.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №375 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.01.2024 по 05.02.2024 із основного діагнозу після травматична невропатія лівого променевого нерва (09.09.2022) внаслідок комбінованої травми лівої верхньої кінцівки (термічний опік, осколкове поранення) у вигляді помірного парезу м`язів розгиначів лівої кисті, вегето-сенсорних розладів, порушення функції самообслуговування. Консолідований крайовий перелом латерального виростку лівої плечової кістки, множинні сторонні внутрішньо суглобові тіла (металеві уламки), стійка комбінована контрактура лівого ліктьового суглоба з порушенням функції лівої верхньої кінцівки внаслідок комбінованої травми (09.09.2022). Наслідки комбінованої травми (09.09.2023): опіку полум`ям ІІ-А, ІІІ-Б ступеню голови, обох верхніх кінцівок 12(7)%, опікової хвороби в стадії токсемії, множинних вогнепальних осколкових сліпих та дотичних непроникаючих поранень м`яких тканин грудної клітки зліва, черевної стінки зліва, обох нижніх кінцівок з наявністю сторонніх тіл (металевих уламків) у вигляді зміцнілих рубців).

Згідно з довідкою ВЧ3306 від 15.08.2024 №5002 позивачу проведено медичний огляд у 15 серпня 2024 року. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва).

[Т94] Наслідки перенесеної комбінованої травми (09.09.2022): опіків полум`ям ІІАБ, ІІІ ступеня голови, обох верхніх кінцівок, 12 (7)% поверхні тіла; множинних ВОСП тулуба, обох нижніх кінцівок, лівої верхньої кінцівки з крайовим уламковим переломом латерального надвиросіку плечової кістки зі зміщенням уламків, лікованого консервативно, оперативно (25.09.2022 - видалення металевих уламків) у вигляді консолідованого перелому латерального відростку лівої плечової кістки, лівобічного посттравматичного остеоартрозу ліктьового суглобу-ІІст. стійко згинально-розгинальної контрактури лівого ліктьового суглобу з помірним обмеженням обсягу рухів, посттравматичної невропатії променевого нерву з незначним порушенням функції; наявності множинних металевих уламків, зміцнілих шкірних рубців. Довідка про обставини травми №3848 від 24.04.2023 видана командиром військової частини НОМЕР_1 . Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як тяжка Поранення (травма), ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини.

[М54] Хронічна вергеброгенна цервікалгія.

Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

[М42] Міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз-Іст, спондильоз-Іст, множинні хрящові грижі Шморля шийного та поперекового відділів хребта, унковертебральний артроз, ретролісгез С4-С6, Th12-Sl-lcr, клиноподібна деформація Th10-12-Іст з больовим синдромом, незначним порушенням функції. [М41] S-подібний грудо-поперековий сколіоз І-ст. [М16] Лівобічний гонартроз-Іст. з больовим синдромом, незначним порушенням функції.

Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.

Па підставі ст. 61 -б, 23-в, 64-в ,78-в, 79-в графи ІІ Розладу хвороб

Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Відповідно до довідки до акту МСЕК №4457 від 10.10.2024 серії 12 ААГ №895278 позивачу встановлено інвалідність 3ї групи (порання (травма), так пов`язані із захистом Батьківщини) на строк до 01.11.2025.

Також долучено лист ВЧ НОМЕР_1 від 06.03.2025 №1766 у якому повідомлено щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за виконання бойових завдань за серпень 2024 року. Згідно порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністра оборони України від 07.04.2018 №260 виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у військовій частині НОМЕР_1 здійснюється на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 . Наказ формується на підставі доповідей командирів підрозділів про виконання підлеглим особовим складом бойових розпоряджень (бойових наказів). Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №272 від 05.09.2024 нарахована додаткова винагорода за серпень 2024 року із розрахунку 30000 гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні визначеного переліку завдань: з 01.08.24 по 05.08.24 та з 21.08.24 по 30.08.24 кошти в сумі 14298,39 гривень, зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 в Приватбанку згідно відомості розподілу виплат № НОМЕР_3 від 27.09.2024.

Наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.01.2024 №184 «Про результати службового розслідування» відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 30.12.2023 № 5765 Про призначення службового розслідування, майором ОСОБА_2 , заступником командира 7 танкової роти з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов самовільного залишення місця несення служби молодшим сержантом ОСОБА_1 , командиром танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , а також з метою встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. В ході проведення службового розслідування, викладеного в матеріалах службового розслідування від 29.01.2024 вхідний № 147 встановлено, що під час дії в Державі правового режиму воєнного стану, молодший сержант ОСОБА_1 , командир танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зранку 29.01.2024 покинув місце тимчасового розміщення особового складу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у населеному пункті АДРЕСА_4 , знаходився в місці свого проживання у місті Дружківка, Донецької області та був відсутній до 31.12.2023. Згідно рапорту капітана ОСОБА_3 , тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 вхідний № 3 від 01.01.2024, близько 17.00 31.12.2023 молодший сержант ОСОБА_1 повернувся в місце розташування свого підрозділу, був відсутній на службі менше 3 діб, а відтак у діях молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , відсутні ознаки військового кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України. Молодшим сержантом ОСОБА_1 , командиром танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , внаслідок самовільного залишення місця несення служби та відсутності на службі з 29.12.2023 по 31.12.2023, вчинене в умовах воєнного стану, порушено вимоги статті 65 Конституції України, статті 11, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Причинами, що сприяли вчиненню молодшим сержантом ОСОБА_1 , командиром танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , правопорушення, є особиста недисциплінованість цього військовослужбовця, а умови, що сприяли вчиненню ним відповідного правопорушення, є низький рівень правосвідомості цього військовослужбовця.

Наказано:

1.Службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 30.12.2023 № 5765 Про призначення службового розслідування, вважати завершеним.

2. Вважати встановленим факт самовільного залишення місця несення служби з 29.12.2023 по 31.12.2023 молодшим сержантом ОСОБА_1 , командиром танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

3. За особисту недисциплінованість, порушення вимог статті 65 Конституції України, статей 11, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення - СУВОРА ДОГАНА.

4. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 :

не виплачувати за період з 29.12.2023 по 31.12.2023 грошове забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_1 , командиру танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , внаслідок самовільного залишення місця несення служби, згідно пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом від 07.06.2018 № 260 Міністерства оборони України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за№ 745/32197;

не виплачувати молодшому сержанту ОСОБА_1 , командиру танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 премії за грудень 2023 року у повному обсязі, згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом від 07.06.2018 № 260 Міністерства оборони України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за№ 745/32197;

не виплачувати молодшому сержанту ОСОБА_1 , командиру танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду за грудень 2023 року, відповідно до вимог пункту 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом від 07.06.2018 № 260 Міністерства оборони України.

Крім того, долучено до матеріалів справи.

Наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 22.08.2023 №245 з якого вбачається, що молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира танка 2 танкового взводу 8 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18 серпня 2023 року №237-РС, призначеного командиром танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що справи та посаду здав. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2023 №237-РС, рапорт молодшого сержанта ОСОБА_4 від 22.08.2023 №27449.

Наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.09.2023 №271 з якого вбачається, що молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира танка 2 танкового взводу 8 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18 серпня 2023 року №237-РС, призначеного на посаду командира танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, ШПЖ Сержант, тарифний розряд - 9, ВОС - 117194А. Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 489% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2023 №237-РС, рапорт молодшого сержанта ОСОБА_4 від 16.09.2023 №30507 та №27449.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо перерахунку грошового забезпечення за вересень 2023 року, за грудень 2023 року, за серпень 2024 року виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, суд вказує, що 12.05.2023 КМУ прийнято постанову №481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704" (далі - Постанова №481), яка набрала чинності 20.05.2023 та якою по-іншому врегульовані спірні правовідносини.

У п.1 Постанови №481 приписано скасувати п.1 п.3 змін, що вносяться до постанов КМУ, затверджених постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Також п. 2 указаної постанови внесено зміну до п.4 Постанови № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Викладення п. 4 Постанови №704 у згаданій редакції та встановлення фіксованої суми, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 та становить сталу величину 1762 грн, свідчить про відсутність підстав для визначення з 20.05.2023 розміру посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині щодо перерахунку грошового забезпечення за вересень 2023 року, за грудень 2023 року, за серпень 2024 року виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 задоволенню не підлягають.

Щодо тверджень позивача стосовно неповного розрахунку за вересень 2023 року, суд вказує, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 22.08.2023 №245 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира танка 2 танкового взводу 8 танкової роти 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.08.2023 №237-РС, призначеного командиром танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що справи та посаду здав. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2023 №237-РС, рапорт молодшого сержанта ОСОБА_4 від 22.08.2023 №27449.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.09.2023 №271 з якого вбачається, що молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира танка 2 танкового взводу 8 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.08.2023 №237-РС, призначеного на посаду командира танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, ШПЖ Сержант, тарифний розряд - 9, ВОС - 117194А. Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 489% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2023 №237-РС, рапорт молодшого сержанта ОСОБА_4 від 16.09.2023 №30507 та №27449.

Дією даних наказів фактично обмежено грошове забезпечення позивача за вересень 2023 року.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі Порядок) посадові оклади (крім слухачів, ад`юнктів, докторантів, військовослужбовців строкової військової служби, курсантів, ліцеїстів) виплачуються з дня вступу до виконання обов`язків за посадою (але не раніше дня видання наказу по особовому складу про призначення на посаду) до дня здавання посади включно.

Відповідно до розділу XVI п. 7 Порядку виплата щомісячної премії здійснюється із дня вступу до виконання обов`язків за посадами і до дня звільнення від виконання обов`язків за посадами, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами.

Суд зазначає, що позивач не оскаржує вищевказані накази військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2023 №245, від 16.09.2023 №271. Позивачем не надано доказів, що він в період

з 22.08.2023 по 16.09.2023 обіймав посаду або виконував обов`язки військової служби і тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Також щодо нарахування грошового забезпечення в неповному обсязі за грудень 2023 року, а саме додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. ( як зазначено у позовній заяві).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 184 від 29.01.2024 «Про результати службового розслідування» вважається встановленим факт самовільного залишення місця несення служби з 29.12.2023 по 31.12.2023 молодшим сержантом ОСОБА_1 командиром танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 . Водночас, притягнуто молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення СУВОРА ДОГАНА.

У зв`язку з чим начальнику фінансової економічної служби головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 наказано не виплачувати за період з 29.12.2023 по 31.12.2023 грошове забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_1 командиру танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , внаслідок самовільного залишення місця несення служби, згідно п. 15 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі Порядок). Також, не виплачувати молодшому сержанту ОСОБА_1 командиру танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 премії за грудень 2023 року в повному обсязі, згідно п. 5 розділу XVI Порядку.

Крім того, не виплачувати молодшому сержанту ОСОБА_1 командиру танка 2 танкового взводу 7 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду за грудень 2023 року, відповідно до вимог пункту 15 розділу XXXIV Порядку.

Отже, додаткова винагорода та інші виплати за грудень 2023 року не були здійсненні у зв`язку з притягненням молодшого сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення місця несення служби.

У своїх поясненнях позивач заперечує факт самовільного залишення ним військової служби.

Суд першої інстанції зазначив, що у разі незгоди військовослужбовця з висновками або порядком проведення службового розслідування, призначеного за фактом порушення військової дисципліни, належним способом захисту прав є оскарження рішення, прийнятого за результатами службового розслідування, як це передбачено пунктом 3 розділу IV, пунктом 4 розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.

Згідно з абзацом 16 пункту 1 розділу II цього Порядку військовослужбовець вправі з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри, звернутися до відповідного командира за призначенням службового розслідування, якщо воно не проводилося.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач у цій справі також не оскаржує рішення, прийняті за результатами службового розслідування, зокрема, наказ командира військової частини, або бездіяльність відповідача щодо не проведення службового розслідування за фактом відсутності його на службі.

Тому суд не вдається в дослідження обставин щодо неприбуття позивача на службу у військову частину НОМЕР_1 у грудні 2023 року, поважності/неповажності причин, у зв`язку з якими він не з`явився на службу, та наявності/відсутності у його діях порушення військової дисципліни, а також відхиляє доводи позивача про порушення процедури проведення службового розслідування, оскільки ці обставини з огляду на предмет позову, не входять у предмет доказування у даній справі.

Судом першої інстанції встановлено, що межах спірних правовідносин наказ командира військової частини щодо призупинення виплати грошового забезпечення та здійснення інших видів забезпечення є дійсними та не оскаржуються позивачем і тому у задоволенні позову в цій частині відмовив.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача у відмові позивачу у здійсненні перерахунку грошового забезпечення за серпень 2024 року.

Оскільки, приймаючи пояснення позивача (викладені у позовній заяві) про те, що 08.08.2024 по 15.08.2024 проходив за направлення командира в/ч НОМЕР_5 медичний огляд та має отримати додаткову винагороду в повному обсязі за 30 календарних днів військової служби, суд вказує, що відповідно до витягу з Приватбанку позивача вбачається, що позивачу за серпень 2024 року нараховано грошове забезпечення у розмірі 20861,76 грн, та додаткова винагорода у розмірі 14 298,39 грн. не відповідає кількостям днів проходження військової служби. У зв`язку з цим позивач просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди за серпень 2024 року шляхом доплати різниці з урахуванням попередньо виплаченої суми.

Судом першої інстанції не встановлено додаткових специфічних умов для нарахування позивачу додаткової винагороди, оскільки у періоди з 08.08.2024 по 15.08.2024 позивач не перебував на стаціонарному лікуванні захворювання, а норми Постанови №168 передбачають виплату додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку зі поранення, травми чи контузії, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Представник позивача не наводить жодних правових обґрунтувань того, що виплата грошового забезпечення в даному випадку має здійснюватися з врахуванням Постанови №168.

Слід звернути увагу, що за змістом позову представник позивача вбачає підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000, 00 грн. за період лікування 09.01.2024 по 05.02.2024 та додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. за період лікування 06.01.2025 по 20.01.2025 пропорційно дням такого лікування.

Разом з тим, в позовних вимогах такі вимоги відсутні.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Добросовісною вважається поведінка, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (висновки Верховного Суду у справі №357/11125/22).

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого поданий позов.

Відповідно до висновку Верховного Суду в ухвалі від 23.01.2019 у справі №9901/35/19 під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, тому особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Суд відхиляє посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.10.2023 р. у справі справа № 120/6360/23, на які посилається представник позивача, оскільки у правовідносинах, які досліджував Верховний Суд не є релевантними обставинам у даній справі.

Щодо обраного судом способу захисту порушеного права в інший частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача по суті спору не свідчать про законність вчинених ним дій.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом:

визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення з 10.03.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 10.03.2022 по 19.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1-14 до Постанови КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо ненадання позивачу довідки про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 04.04.2025 та непроведення нарахування та виплати компенсації за неотримане майно, що належало до видачі станом на 04.04.2025;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати позивачу довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 04.04.2025;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести позивачу нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 04.04.2025.

Суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача Костракевич Іванни Василівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі № 200/3791/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року у справі № 200/3791/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко