Справа № 400/1462/20
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа №400/1462/20

касаційне провадження № К/990/469/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ»

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Димерлій О.О.; судді: Осіпов Ю.В., Шляхтицький О.І.)

у справі № 400/1462/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ»

до Головного управління ДПС у Миколаївській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» (далі - ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ», позивач, платник, товариство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - ГУ ДПС у Миколаївській області, відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 березня 2020 року № 1 та № 1.

В обґрунтування позовних вимог платник зазначив, що висновки контролюючого органу про фіктивність господарських операцій позивача з визначеними в акті перевірки контрагентами є безпідставними та спростовуються належним чином оформленими первинними документами.

Справа розглядалась судами неодноразово.

За наслідками останнього її розгляду Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 08 червня 2023 року позов задовольнив.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції між позивачем та його контрагентами були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, що підтверджено оформленими первинними документами податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 31 жовтня 2023 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що господарські операції позивача з його контрагентами не носили реального характеру.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року та залишити в силі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року.

Мотивуючи касаційну скаргу, позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Платник вказує, що суд апеляційної інстанції фактично не встановив обставини справи в частині фіктивності діяльності контрагентів скаржника, не дослідив докази та не надав належної оцінки спірним правовідносинам.

Ухвалою від 26 січня 2024 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ».

20 лютого 2024 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судовий розгляд встановив, що відповідач провів документальну планову виїзну перевірку ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період діяльності з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2019 року, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі орган, за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2019 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2019 року, за результатами якої склав акт від 25 лютого 2020 року № 218/14-29-05-01/31096185.

Відповідно до висновків названого акта перевірки контролюючий орган встановив порушення платником вимог:

пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі ПК - України), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 8 654 687,00 грн;

пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 9 610 726,00 грн.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган зазначив про порушення правил формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат при обчисленні податку на прибуток при господарських операціях позивача з придбання товарів та послуг у контрагентів: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВ-НІК»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАНТЕК КОМПАНІ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ СІТІ ГРУПП»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАНВЕС-ГРУПП»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСТПРОМ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІМА»; Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКСА С»; Товариства з обмеженою відповідальністю «САРБИС»; Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКПРАЙМ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕДА 1»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОРКАН»; Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРО-МЕТР»; Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХСЕРВИС ЮГ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІВІО ГРУП»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЛІШОР»; Товариства з обмеженою відповідальністю «СУПЕРТЕН»; Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-МАРІН»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРУМ ЕЛІТ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІАРА КОМПАНІ ГРУП»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙ-КРАФТ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОКСІТЕХНОТОРГ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ-НУМ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМСНАБ ЛІДЕР»; Приватного підприємства «ОД-ТОРГ»; Приватного підприємства «ТРАЙГОН ХЕРСОН ПІВДЕНЬ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬ-ТРЕЙД-ЮГ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНІКС ПРО»; Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОУН 2018»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСЕЛІОН»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕ-ЛАЙТ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «А-ОПТОРГСЕРВІС»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЖСТИЛЬ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «УКГРАНД 1»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТІС»; Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ЗАВОД»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЕРСТАР»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИМАВЕРА ТРАСТ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНГА»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ИЗУМ-РУД»; Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИ-КАЛЬ»; Приватного підприємства «АГАТ ВЕСТ»; Приватного підприємства «ГАББРО-ЛЮКС»; Приватного підприємства «ДІНОЛЮКС»; Приватного підприємства «КВАРЦИТ ПЛЮС»; Приватного підприємства «НЕОТРАВЕРТИН»; Приватного підприємства «ОЛДМАРКЕТ»; Приватного підприємства «РОКЕТ-ОПТ»; Приватного підприємства «САТУРНСІТІ»; Приватного підприємства «СІЛВЕРФІШ»; Приватного підприємства «ЦИТРИН-ОПТ»; Приватного підприємства «ТОПАЗ-СТОУН»; Приватного підприємства «ТРІОБАЗАЛЬТ».

Не погодившись з висновками акта перевірки, позивач звернувся до відповідача із запереченням на вказаний акт, які зареєстровані 12 березня 2020 року за № 100, до яких додатково долучив підтверджуючі первинні документи.

За результатами розгляду вказаних заперечень податковим органом прийнято рішення від 23 березня 2020 року № 1419/10/14-29-05-01-07, яким висновки акта перевірки залишено без змін.

На підставі акта перевірки контролюючий орган 26 березня 2020 року прийняв податкові повідомлення-рішення:

№ 1, яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на 10 818 358,00 грн, з яких за податковим зобов`язанням 8 654 687,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 2 163 671,00 грн;

№ 1, яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 12 013 407,50 грн, з яких за податковим зобов`язанням 9 610 726,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 2 402 681,50 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом названих актів індивідуальної дії, Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Аналіз вказаних норм свідчить, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Судовий розгляд встановив, що ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» в охоплений перевіркою період декларувало взаємовідносини з контрагентами-постачальниками: Товариством з обмеженою відповідальністю «ІВ-НІК» ; Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАНТЕК КОМПАНІ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ СІТІ ГРУПП»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖАНВЕС-ГРУПП»; Товариством з обмеженою відповідальністю «КОСТПРОМ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІМА»; Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКСА С»; Товариством з обмеженою відповідальністю «САРБИС»; Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКПРАЙМ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕДА 1»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОРКАН»; Товариством з обмеженою відповідальністю «АКРО-МЕТР»; Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХСЕРВИС ЮГ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛІВІО ГРУП»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕЛІШОР»; Товариством з обмеженою відповідальністю «СУПЕРТЕН»; Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-МАРІН»; Товариством з обмеженою відповідальністю «КВАДРУМ ЕЛІТ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІАРА КОМПАНІ ГРУП»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙ-КРАФТ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОКСІТЕХНОТОРГ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «МАГ-НУМ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМСНАБ ЛІДЕР»; Приватним підприємством «ОД-ТОРГ»; Приватним підприємством «ТРАЙГОН ХЕРСОН ПІВДЕНЬ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬ-ТРЕЙД-ЮГ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНІКС ПРО»; Товариством з обмеженою відповідальністю «БРОУН 2018»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСЕЛІОН»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕ-ЛАЙТ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «А-ОПТОРГСЕРВІС»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮЖСТИЛЬ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «УКГРАНД 1»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТІС»; Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ ЗАВОД»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАЕРСТАР»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИМАВЕРА ТРАСТ»; Товариством з обмеженою відповідальністю «МОНГА»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ИЗУМ-РУД»; Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРТИ-КАЛЬ»; Приватним підприємством «АГАТ ВЕСТ»; Приватним підприємством «ГАББРО-ЛЮКС»; Приватним підприємством «ДІНОЛЮКС»; Приватним підприємством «КВАРЦИТ ПЛЮС»; Приватним підприємством «НЕОТРАВЕРТИН»; Приватним підприємством «ОЛДМАРКЕТ»; Приватним підприємством «РОКЕТ-ОПТ»; Приватним підприємством «САТУРНСІТІ»; Приватним підприємством «СІЛВЕРФІШ»; Приватним підприємством «ЦИТРИН-ОПТ»; Приватним підприємством «ТОПАЗ-СТОУН»; Приватним підприємством «ТРІОБАЗАЛЬТ».

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судом апеляційної інстанції встановлено, що надані до матеріалів справи копії первинних документів, а саме: податкових накладних; видаткових накладних; довідок про вартість виконаних робіт; актів виконаних робіт; карток рахунків; платіжних доручень; актів надання послуг, не містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та не підтверджують фактичність здійснення таких операцій і господарський характер понесених за ними витрат, що свідчить про обґрунтованість доводів податкового органу, покладених в основу висновків акта перевірки, про порушення платником податкового законодавства.

Також суд встановив, що на підтвердження здійснених господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛІВІО ГРУП», Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕЛІШОР», Товариством з обмеженою відповідальністю «СУПЕР ТЕН», Товариством з обмеженою відповідальністю «ИЗУМ-РУД» до перевірки надавалися лише податкові накладні.

Судом встановлено, що позивачем до перевірки не надавалися товарно-транспортні документи, сертифікати відповідності, посвідчення якості або інші документи, які б підтверджували якість та походження товарів, зазначених у первинних документах, виписаних контрагентами.

Під час проведення перевірки платнком на запити контролюючого органу додаткові пояснення та документи не надавалися.

Товариством не доведено, що ненадання документів було зумовлено об`єктивними підставами, а відтак суд апеляційної інстанції правильно вважав, що у даному випадку позивачем неналежним чином не дотримано вимоги щодо виконання своїх податкових обов`язків.

Крім того, апеляційним судом під час розгляду справи не встановлено наявність достатніх основних засобів, технічних та трудових ресурсів у постачальників позивача.

Суд наголошує, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ані податкова інформація щодо контрагентів за ланцюгом постачання, ані помилки в оформленні первинних документів самі по собі не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що у випадку коли господарські операції фактично не відбулися, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження таких операцій, не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарських операцій.

Верховний Суд звертає увагу, що доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зазначені ним в касаційній скарзі, в контексті спірних правовідносин не спростовують обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та, насамперед, стосуються прагнення позивача здійснити переоцінку обставин справи.

При цьому, зазначене стосується і доводів позивача, наведених у касаційній скарзі, щодо неврахування апеляційним судом окремих висновків Верховного Суду, ухвалених, на думку платника, у подібних правовідносинах. Так, позивач посилається на правові позиції Верховного Суду, пов`язані виключно з критеріями оцінки доказів та висновками, здійсненими за результатами їх дослідження, що не є свідченням застосування у цій справі норм права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду.

Аналіз висновків суду апеляційної інстанції у цій справі та в наведених позивачем рішеннях Верховного Суду свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, результати розгляду яких залежать від їх (обставин) повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. При цьому у наведених позивачем постановах Верховного Суду, зокрема наголошувалось саме про необхідність дослідження сукупності обставин справи та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій у конкретному спірному випадку.

Таким чином, наведені скаржником судові рішення ухвалені за інших фактичних обставин справи, встановлених судами, тому посилання на те, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у цій справі ухвалено без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, не знайшло свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи та надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів сторін, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено неповно чи неправильно, а, отже, і наведені позивачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд правильно встановив, що надані позивачем докази не підтверджують реальність здійснення господарських операцій з контрагентами, а також не підтверджують економічну доцільність здійснення витрат за такими господарськими операціями та правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а тому податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на наведене, касаційна скарга ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» залишити без задоволення.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова