Справа № 340/364/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 340/364/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 , на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 р. в адміністративній справі №340/364/24 (суддя Казанчук Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 окремого мотопіхотного батальйону у складі ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не оформлення йому з 04.09.2023 форми 5 - довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) про отримання контузії під час бойових дій; визнати протиправною бездіяльність щодо невидання 04 вересня 2023 р. відповідного наказу щодо виплати грошової винагороди як такому, що отримав контузію, приймаючи безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в зв`язку із чим находився на лікуванні (з 04.09.2023 по 26.09.2023); зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за період лікування у відповідності до пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 04 вересня 2023 р. по 26 вересня 2023 р. включно із розрахунку 100 000 грн. на місяць, за період з 09 листопада 2023 р. по 12 грудня 2023 р. із розрахунку 30000 грн. на місяць, з 02 січня 2024 р. по день прийняття рішення - також з розрахунку 30000 грн. на місяць; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 щодо зарахування позивача в розпорядження командира частини.

В обґрунтування позовних вимог вказувалось на те, що позивач є діючим військовослужбовцем з 2021 року, і у серпні 2023 року, приймаючи участь у бойових діях у Донецькій області, після обстрілу отримав контузію, наслідки якої проявились не одразу, а через короткий проміжок часу, з`явились слухові та зорові галюцинації, пропав сон, з`явилась агресія та інші прояви контузії. У зв`язку із вказаним позивача було направлено до обласної психіатричної лікарні м. Слав`янськ, з якої направили до іншого медичного закладу для стаціонарного лікування. Позивач з того часу майже постійно проходить лікування у психіатричних лікувальних закладах. Незважаючи на отримання позивачем контузії, внаслідок якого почалось психіатричні розлади, командир військової частини не склав довідку за формою про обставини травми (поранення, каліцтва, контузії), водночас, прийнято незаконний наказ про виведення позивача поза штат у розпорядження командира.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не оформлення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою 5 про отримання контузії солдатом ОСОБА_1 під час бойових дій; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 оформити довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) про отримання контузії солдатом ОСОБА_1 під час бойових дій; визнав протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 з 01 вересня 2023 р. по 26.09.2023 додаткової винагороди згідно пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період 01 вересня 2023 р. по 26 вересня 2023 р. у відповідності до пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' із розрахунку 100000 грн на місяць; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за періоди перебування його на лікуванні у розмірі визначеному постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану''.

В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцю ЗСУ, який перебуває на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01.09.2023 по 26.09.2023, з 09.11.2023 та 12.12.2023, з 02.01.2024 по 19.03.2024, не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а у зв`язку із захворюваннями, частина з яких взагалі немає безпосереднього зв`язку із проходженням військової служби. На підставі огляду ВЛК від 11.04.2024 №62 позивачу було видано довідку позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», відповідно до якої захворювання позивача пов`язане із захистом Батьківщини. Жодним доказом по справі не підтверджено, що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини, при виконанні бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 . У розумінні чинного законодавства формулювання «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є різними правовими категоріями. Відповідач отримання позивачем поранення категорично заперечує.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, наполягаючи на обставині отримання ним контузії наприкінці серпня 2023 року при безпосередній участі в бойових діях. Позивач вказує, що він в усній формі звернувся до командира військової частини після чого його було направлено на консультацію до лікаря-психіатра у АДРЕСА_1 , а згодом до спеціалізованого закладу у м. Дніпро. При цьому, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) форми 5 відповідач не оформив, що призвело до невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць. Позивач вважає, що травма, поранення, контузія, каліцтво є різновидністю, яку об`єднує словосполучення захворювання. Наявність причинного зв`язку між отриманою контузією та психіатричним захворюванням у позивача із захистом Батьківщини встановлена довідкою ВЛК за № 62.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 р. здійснено процесуальне правонаступництво та допущено заміну відповідача Військової частини НОМЕР_1 правонаступником - Військовою частиною НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі позивач) є військовослужбовцем та проходить військову службу на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 22.07.2021 (а.с.11-12 т.1), є учасником бойових дій.

За наказом командира військової частини від 01.08.2023 №213 ОСОБА_1 вважати таким, що виконує службові (бойові) завдання на глибині ротних (взводних) опорних пунктів першого ешелону оборони на лінії зіткнення з противником з 01.08.2023 по 31.08.2023 (а.с.83 зв. т.1).У Витязі з журналу бойових дій №64т військової частини НОМЕР_1 вказано, що солдат ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини від 01.08.2023 виконує службові (бойові) завдання у складі військової частини на глишині ротних (взводних) опорних пунктів першого ешелону оборони на лінії зіткнення з противником з 01.08.2023 (а.с.140 зв. т.1).

За серпень 2023 року позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. (а.с.88 т.1).

Згідно довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 28.04.2024 року №2634 ОСОБА_1 , зокрема, у період з 09.07.2023 по 06.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України на підставі витягів із наказів від 09.07.2023 №190 та від 06.09.2023 №249 (а.с.143 т.1).

Згідно консультативного висновку спеціаліста КМП ОКПЛ м. Слав`янськ від 04.09.2023 року ОСОБА_1 встановлений діагноз F 07.2, F 43.1 та рекомендовано обстеження та лікування в умовах госпіталю (а.с.141 зв. т.1).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 №248 ОСОБА_1 направленням начальника медичної служби №5727 від 05.09.2023 (а.с.84 зв. т.1). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2023 року №255 ОСОБА_1 , як такого, що направлений до медичного закладу, що не входить до складу військових частин, увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу в/ч НОМЕР_1 (а.с.85 т.1).

З 06.09.2023 по 26.09.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Відокремленому структурному підрозділі ''Університетське лікарня'' Дніпровського державного медичного університету, основний діагноз F 43.21 (а.с.16-17 т.1). За направленням військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 року №6697 ОСОБА_1 направлений на стаціонарне лікування, попередній діагноз F 43.2 (а.с.18). З 09.11.2023 по 24.11.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікування та реабілітації в ДЗ ''Центр психічного здоров`я та реабілітації Лісова Поляна''. У перевідному епікризі із медичної карти стаціонарного хворого №003144/2023 вказано, про перебування під артилерійськими обстрілами, авіа ударами. Травми не фіксував, має численні МВТ, ЗЧМТ (а.с.19 т.1). З 24.11.2023 по 12.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ''Клінічна лікарня ''Психіатрія'', клінічний діагноз розлад адаптації зі змішаними порушеннями емоцій та поведінки. Тривожно-депресивний синдром. F 43.25 (а.с.20-21 т.1). З 02.01.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 19.03.2024, з 20.03.2024 по 11.04.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ''Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградського обласної ради'' з діагнозом виражений посттравматичний стресовий розлад ускладнений інсомнією панічними атаками F 43.1 (а.с.97-99 т.1).

Довідкою №62 позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії КНП ''Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградського обласної ради'' ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби. Не допускати несення служби зі зброєю, водіння транспортних засобів, без доступу до таємниці. Не придатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Діагноз: помірно виражений посттравматичний стресовий розлад ускладнений інсомнією панічними атаками. За МКХ-10 F 43.1. Захворювання ''Так, пов`язане із захистом Батьківщини'' (а.с.100 т.1).

У травні 2024 року відповідачем за заявою представника позивача проведено службове розслідування за фактом можливого отримання акубаротравми ОСОБА_1 . Актом проведення службового розслідування від 24.06.2024 визначено про відсутність фактів та свідків, які би підтвердили отримання ОСОБА_1 . ЗЧМТ або акубаротравми не виявлено (а.с.73-75 т.2).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про допущене порушення прав позивача, який «проходив військову службу і протягом серпня-вересня виконував бойове розпорядження на першій лінії зіткнення, і саме з цього місця його направлено до лікарні. Тобто, об`єктивно суд вважає доведеним, що у цей період позивач отримав акубаротравми, які стали підставою у подальшого погіршення його психічного стану». Ця обставина визнана судом першої інстанції підставою для зобов`язання відповідача видати довідку про обставини травми. «Датою отримання контузії у довідці слід вказати дату складання консультативного висновку 04.09.2023 року».

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем рішення суду в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову, не оскаржено в апеляційному порядку. Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо рішення суду в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не оформлення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою 5 про отримання контузії солдатом ОСОБА_1 під час бойових дій та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 оформити довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) про отримання контузії солдатом ОСОБА_1 під час бойових дій.

Форма довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передбачена Додатком № 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800). Підставою для видачі довідки є відповідний наказ командира військової частини.

Позивач стверджує про отримання ним контузії наприкінці серпня 2023 року при безпосередній участі в бойових діях. Суд першої інстанції, у свою чергу, встановив обставину отримання позивачем контузії 04.09.2023.

За положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, на підставі наступних доказів: 1) письмових, речових і електронних; 2) висновків експертів; 3) показань свідків. Усі докази мають відповідати критеріям належності (ст. 73 Кодексу), допустимості (ст. 74 Кодексу), достовірності (ст. 75 Кодексу), достатності (ст. 76 Кодексу).

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач заперечує обставину отримання позивачем травми як у серпні 2023 року, так і 04.09.2023. Суд першої інстанції встановив обставину отримання позивачем контузії на тій підставі, що у травні 2023 року виконання позивачем бойового розпорядження було на позиції у районі населеного пункту Оріхово Василівка Бахмутського району Донецької області, «а із загальнодоступної інформації, у вказаний період там були запеклі бої і цей район знаходився під майже постійним артилерійським обстрілом. Що відповідно об`єктивно підтверджує факт отримання позивачем декількох контузій, які хоч і не були медично зафіксовані, але, нажаль, мали прояв у негативному психічному стані позивача».

Таким чином, позивач стверджував про отриману контузію наприкінці серпня 2023 року, суд першої інстанції встановив отримання позивачем ще декількох контузій у травні 2023 року та 04.09.2023.

Проте, доказів отримання позивачем контузії у зазначені періоди часу матеріали справи не містять. До командира військової частини НОМЕР_1 з приводу отриманої під час виконання бойового завдання контузії він не звертався ані у травні 2023 року, ані у серпні 2023 року.

В ході службового розслідування, проведеного 24.06.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 за вимогою адвоката позивача ОСОБА_2 , встановлено, що позивач 01.09.2023 звернувся до медичної служби Військової частини НОМЕР_1 зі скаргами на стан психічного здоров`я (т. 2 а.с.74).

Згідно виписки №761, позивач знаходився у стаціонарі з 06.09.2023 по 26.09.2023 у психоневрологічному диспансері. Анамнез хвороби: зі слів пацієнта психічний стан змінився близько два місяці потому. Наприкінці серпня, під час виконання бойових завдань, після ворожого обстрілу стан погіршився, посилилась тривога. Був оглянутий медиком батальйону та направлений на лікування до м. Дніпро (т. 1 а.с.16).

Згідно перевідного епікризу №003144/2023 ДЗ «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна», де позивач знаходився з 09.11.2023 по 24.11.2023, Анамнез: приймав участь у бойових діях, неодноразово перебував під артилерійськими обстрілами, авіаударами, піддавався дії надмірних психоемоційних навантажень. За медичною допомогою не звертався, травми не фіксував (т. 1 а.с.19).

Отже, позивач не був обмежений в можливості отримання медичної допомоги безпосередньо у медичній службі Військової частини НОМЕР_1 . Однак, про отримання ним контузії він при зверненні 01.09.2023 не повідомив.

Позивач наполягає на тій обставині, що погіршення стану здоров`я стало наслідком контузії, саме тому відповідач був зобов`язаний видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції за клопотанням адвоката Комякової О.Д. призначив у справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставив питання про те, чи є фізичний та психічний стан позивача наслідком отриманої ним мінно-вибухової травми (контузії/акубаротравми) та протягом якого орієнтовного (приблизного) періоду позивач міг отримати мінно-вибухову травму (контузії/акубаротравму) (т. 2 а.с.99,100).

Проте, у зв`язку із несплатою стороною позивача коштів на проведення судової експертизи, матеріали справи були повернуті експертною установою до суду без виконання (т. 2 а.с.145).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Обставина отримання позивачем контузії у травні 2023 року, у серпні 2023 року не підтверджена жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Висновок суду першої інстанції про отриману позивачем контузію у травні 2023 року та 04.09.2023 ґрунтується на припущенні.

Висновок суду першої інстанції про допущену відповідачем бездіяльність щодо не оформлення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою 5 про отримання контузії позивачем під час бойових дій не відповідає обставинам справи.

Зобов`язання відповідача оформити довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) про отримання контузії позивачем під час бойових дій здійснено судом першої інстанції за відсутності обставини події та, як наслідок, відсутності порушеного права позивача.

Щодо виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

У пункті 1-1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також пункт 1-2 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

За правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16 травня 2024 р. по справі №520/16191/23, норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно довідки № 62 позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 11.04.2024, захворювання позивача «ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини» (т. 1 а.с.100).

Висновок (постанова) військово-лікарської комісії про поранення (контузія, травма, каліцтво), яке є тяжким і яке пов`язано із захистом Батьківщини, позивачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, визначені Постановою № 168 підстави для нарахування позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за період перебування ним на лікуванні з 04.09.2023 по 26.09.2023 - відсутні.

Позивач також пред`явив позовну вимогу про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду за період лікування у відповідності до пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 09 листопада 2023 р. по 12 грудня 2023 р. із розрахунку 30000 грн. на місяць, з 02 січня 2024 р. по день прийняття рішення - також з розрахунку 30000 грн. на місяць.

Згідно наявних у справі письмових доказів, позивач в період з 09.11.2023 по 24.11.2023 та з 24.11.2023 по 12.12.2023 перебував у медичних закладах на обстеженні та лікуванні (т. 1 а.с.19, 20). Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 53 від 22.02.2024 позивач з 02 січня 2024 р. перебуває на стаціонарному лікуванні і з 21 лютого 2024 р. продовжує лікування (т. 1 а.с.87 звор. бік).

Оскільки позивач у цей період не виконував бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, підстави для виплати йому щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань - відсутні. За цей період позивач отримував грошове забезпечення у розмірі 21605,33 грн. щомісячно, що підтверджується випискою за його картковим рахунком (т. 1 а.с.23-28).

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування в оскарженій частині, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на вимогу скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції в повному обсязі без обґрунтування невідповідності останнього вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в частині, якою позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 , - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 р. в адміністративній справі №340/364/24 - скасувати в частині, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 р. в адміністративній справі №340/364/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили05 листопада 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник