Справа № 160/17955/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
19.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
Ухвалою від 20.06.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, належним чином посвідчені копії пенсійної справи ОСОБА_1 .
31.07.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог.
Витребувані судом матеріали пенсійної справи відповідач не надав.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Відповідно до довідки №55/14-21 від 16.01.2016 року, виданої Управлінням СБУ у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 у період з 18.03.2015 року по 19.03.2015 року, з 04.07.2015 року по 04.11.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Слов`янськ Донецької області. Підстава: витяги з наказів Керівника АТЦ при СБУ від 11.04.2015 року №0140т, віл 10.08.2015 року №0163т, від 30.11.2015 року №0196т, Посвідчення про відрядження від 17.03.2015 року №604, від 19.06.2015 року №1061.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року по справі №160/17751/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 01.02.2022 пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 17.10.2022 року №55/11/202-217.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року по справі №160/12167/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.02.2022 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року у справі №160/17751/22 та довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 17.10.2022 №55/11/202-217, виходячи з розрахунку 70% вказаного у цій довідці грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 року по справі №160/33139/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області:

- установити та виплатити з 01.07.2021 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

- провести розрахунок та виплату заборгованості, яка виникла внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, щодо не виплати щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 2000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 01.07.2021 року по даний час.

19.06.2025 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою, в якій просив:

- повідомити щодо причин не відповідності фактичного розміру мого пенсійного забезпечення та розрахунковим розміром, який повинен бути до сплати;

- повідомити підстави не проведення мені виплати додаткової надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в повному обсязі;

- проводити виплату мені додаткової надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в повному обсязі, без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням подальших перерахунків;

- провести розрахунок та виплату доплати, яка виникла в наслідок не сплати мені додаткової надбавки до пенсії - учасник АТО учасник бойових дій в повному обсязі.

Відповідач у відповідь на означену заяву надав позивачу у листі №27337-18717/М-01/8-0400/25 від 17.06.2025 року наступну інформацію.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 у справі №160/33139/23 до Вашої пенсії встановлено з 01.07.2021 та з 01.02.2022 щомісячну доплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у розмірі 2000,00 грн, без обмеження її максимальним розміром.

Також зазначаємо, що до основного розміру пенсії Вам встановлені підвищення учаснику бойових дій та цільова грошова допомога учаснику бойових дій.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 08 липня 2011 року №3668-УІ Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, виплата пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Враховуючи зазначені норми, розмір підвищення учаснику бойових дій, обчислено у відсотковому співвідношенні від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок пенсії, а саме на на 01.07.2021 та на 01.02.2022.

Після проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду загальний розмір Вашої пенсійної виплати (з урахуванням підвищення та цільової грошової допомоги) станом на 01.07.2021 склав 16652,53 грн та на 01.02.2022 - 36184,40 грн.

Законом України від 02 грудня 2021 року за №1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік з 01.01.2022 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1934,00 грн, з 01.07.2022 - 2027,00 грн, а з 01.12.2022 - 2093,00 грн.

Законом України від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік з 01.01.2023 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 2093,00 грн.

Законом України від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ Про Державний бюджет України на 2024 рік (далі - Закон №3460) з 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 2361,00 грн.

Пунктом 8 розділу Прикінцеві положення Закону №3460 установлено, що перерахунок пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсії, який здійснюється з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2024 року, проводиться з 1 березня 2024 року разом із здійсненням щорічної індексації пенсій, передбаченої частиною другою статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Одночасно повідомляємо, що рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року №3668-УІ Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон №3668), із змінами, що поширюють свою дію на Закон №2262, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які впливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у лютому 2014 року.

У пункті 3 резолютивної частини Рішення №7-р (II) Конституційний Суд України зазначив, що приписи статті 2 Закону №3668, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (з 12.04.2023).

На сьогодні законодавче регулювання питання щодо обмеження розмірів пенсій, призначених за Законом №2262, для зазначеної категорії осіб відсутнє.

Міністерство соціальної політики України, вважає, що з мотивувальної та резолютивної частин Рішення №7-р (II), а також враховуючи норму частини першої статі 2 Закону №2262, підлягають виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії, призначені з 12.04.2023 особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у лютому 2014 року.

З урахуванням зазначеного, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022 та з 01.03.2024 у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, було проведено перерахунок Вашої пенсії, але це не призвело до збільшення розміру пенсійної виплати, оскільки розмір пенсії, обчислений на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 у справі №160/33139/23 суду, перевищує максимальний, визначений статтею 43, Закону №2262 та Ви не відноситесь до категорії осіб, виплата яким проводиться без обмеження максимальним розміром, з урахуванням Рішення №7-р (II).

Позивач звернувся до суду, вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови з 01.03.2024 року здійснити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної на підставі рішень суду по справах №160/17751/22, №160/12167/23 та №160/33139/23 пенсії з урахуванням додаткової надбавки до пенсії учасник АТО учасник бойових дій у сумі 590.25 грн. відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 25% від прожиткового мінімуму, що у 2024-2025 роках складає 3028 грн. без обмеження максимальним розміром пенсії з урахуванням подальших перерахунків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 року №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є одно предметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не Закону №3668-VI.

Питання правомірності обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII було предметом спору в адміністративній справі №400/2085/199.

Верховним Судом складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 16.12.2021 року в даній справі зроблено висновок, що застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Також, суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 року №7-р(ІІ) 2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. Приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як встановлено судом з матеріалів справи, зокрема з листа пенсійного органу №27337-18717/М-01/8-0400/25 від 17.06.2025 року, позивачу з 01.03.2024 у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, було проведено перерахунок пенсії, але це не призвело до збільшення розміру пенсійної виплати, оскільки розмір пенсії, обчислений на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 року у справі №160/33139/23 суду, перевищує максимальний, визначений статтею 43, Закону №2262 та позивач не відноситься до категорії осіб, виплата яким проводиться без обмеження максимальним розміром, з урахуванням Рішення №7-р (II).

Також, позивач долучив до матеріалів справи розрахунок його пенсії (дата наступної виплати 05.05.2025 року), з якого встановлено:

Базовий розмір пенсії (48087*70%) 3366,90 грн

Індексація ОСНП 2023 1500 грн

Індексація ОСНП 2024 1500 грн

Індексація ОСНП 2025 1500 грн

Щомісячна доплата до 2000 грн відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 року 2000 грн

Учасник АТО учасник бойових дій (ст. 6) 590,25 грн

Учасник бойових дій 40 грн

Підсумок пенсії (з надбавками) 40791,15 грн

З урахуванням максимального розміру пенсії 36184,40 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу обмежено розмір пенсії максимальним розміром, однак при нарахуванні розміру пенсії позивачу нараховано і надбавку як учаснику АТО учаснику бойових дій у розмірі 590,25 грн, про яку зазначає позивача по тексту позовної заяви та у позовних вимогах.

Тож, обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Враховуючи встановлені судом порушення прав позивача в частині обмеження пенсії максимальним розміром, належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, оскільки таке усуває порушення які на час звернення позивача з даним позовом та ухвалення судом рішення в даній справі мають місце та потребують відновлення (захисту) судом.

При цьому, суд вказує, що права позивача при нарахуванні йому надбавки як учаснику АТО у розмірі 590,25 грн не є порушеними. Протилежне не доведено матеріалами справи.

Тож, вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2024 року розрахунок та виплату доплати ОСОБА_1 , яка виникла внаслідок не своєчасної виплати додаткової надбавки до пенсії - учасник АТО учасник бойових дій в повному обсязі в розмірі 25% від прожиткового мінімуму, що у 2024-2025 роках складає 3028 грн. без обмеження максимальним розміром пенсії з урахуванням подальших перерахунків, підлягає задоволенню наступним чином: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2024 року розрахунок та виплату заборгованості пенсії ОСОБА_1 , яка виникла внаслідок обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром».

Стосовно позовної вимоги про здійснення виплати пенсії з урахуванням подальших перерахунків, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що убезпечення в майбутньому обмеження виплати пенсії не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства.

У зв`язку з чим, дана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат у вигляді судового збору не здійснюється, так як позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. 2, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2024 року виплату пенсії ОСОБА_1 , яка призначена на підставі рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду: від 26.12.2022 року у справі №160/17751/22, від 31.07.2023 року у справі №160/12167/23 та №160/33139/23 від 07.02.2024 року, без обмеження максимальним розміром пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2024 року розрахунок та виплату заборгованості пенсії ОСОБА_1 , яка виникла внаслідок обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко