Справа № 560/4911/25
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4911/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

12 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило скасувати постанову від 10.03.2025 ВП №76751707 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Позивач вважає, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 №160/24801/23 було ним виконане в повному обсязі, що свідчить про безпідставність оскаржуваної постанови. Вважає, що діяв правомірно, а тому накладення штрафу є протиправним.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №76751707 з виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 №160/24801/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за списком №1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи з 09.12.1999 по 19.03.2000, з 20.03.2005 по 17.04.2005, та зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 10.07.2023.

Постановою від 10.03.2025 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 №160/24801/23 накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф в розмірі 10200,00 грн.

Позивач оскаржив вказану постанову до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.п.1,16, ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З огляду на вищевикладене, накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Разом з тим, визначальною умовою для накладення такого штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, а їх подолання для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, поважними, у розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню у встановлений законом строк, а виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В обгрунтування позовних вимог та при поданні апеляційної скарги позивач зазначив, що ч. 2 ст.372 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для виконання судового рішення є набрання ним законної сили. 06.02.2025 Головним управлінням подано апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року у справі №160/24801/23. Ухвалою від 18.12.2024 Третій апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року у справі №160/24801/23. Звернувшись повторно з апеляційною скаргою в лютому 2025 року ухвалою від 10.02.2025 Третій апеляційний адміністративний суд визнав неповажними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги, наведені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в поданому клопотанні про поновлення строку, та залишив без руху апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №160/24801/23. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2025 визнано неповажними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги, наведені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в поданій заяві про поновлення строку. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/24801/23.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень датою набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року є 18.12.2024.

При цьому, факт подання пенсійним органом ряду апеляційних скарг із пропуском строку на апеляційне оскарження не змінює встановлений законом момент, з якого рішення суду першої інстанції набирає законної сили.

Тобто, на момент прийняття постанови від 10.03.2025 ВП №76751707 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №160/24801/23 набрало законної сили.

Відповідно до матеріалів справи, в межах виконавчого провадження №76751707 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову від 12.02.2025 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №160/24801/23.

Позивач звернувся до суду, оскаржуючи постанову ВП №76751707 від 12.02.2025. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі №560/3321/25, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року, Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування постанови від 12.02.2025 ВП №76751707.

Зазначеними судовими рішеннями встановлена правомірність накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №160/24801/23.

Оскаржуючи постанову від 10.03.2025 ВП №76751707 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. позивач зазначає, що станом на цей час рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №160/24801/23 є виконаним, зокрема посилання на обставини, що 28.04.2025 на адресу Головного управління надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно з яким повідомляється що за період з 10.07.2023 по 31.03.2025 нарахована доплата в розмірі 329626,82 грн., яка включена у відомість на квітень 2025 року. Таким чином, головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №160/24801/23 виконано в межах наданих повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів зазначає про необгрунтованість таких доводів апеляційної скарги з урахуванням наступного.

Дослідивши обставини справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова ВП №76751707 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. була винесена державним виконавцем 10.03.2025, в той час як позивач зазначає про виконання судового рішення, посилаючись на лист від 28.04.2025, надісланий Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно з яким повідомляється що за період з 10.07.2023 по 31.03.2025 нарахована доплата в розмірі 329626,82 грн., яка включена у відомість на квітень 2025 року. Однак, колегія суддів зазначає, що на момент прийняття державним виконавцем оскарженої постанови про накладення штрафу від 10.03.2025 доказів виконання судового рішення не надано, отже судове рішення виконано не було. Відповідні обставини враховані головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)/

Крім того встановлено, що станом на момент прийняття оскарженої постанови боржником не були надані докази зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за списком №1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів роботи з 09.12.1999 по 19.03.2000, з 20.03.2005 по 17.04.2005, та виконання зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 10.07.2023. Судом першої інстанції було встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких повідомлень боржником стосовно належного виконання ним вимог виконавчого документа до дати прийняття виконавцем постанови про накладення штрафу, позивачем в апеляційній скарзі ці обставини не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на дату прийняття спірної постанови боржник не надав державному виконавцеві належного підтвердження виконання за виконавчим документом у спосіб та порядку, визначені рішенням суду/виконавчим документом.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності винесення органом державної виконавчої служби спірної постанови від 10.03.2025 ВП №76751707 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Встановлені у межах розгляду даної справи обставини у повному обсязі спростовують наведені позивачем доводи апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі твердження не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Шидловський В.Б.