Справа № 320/7505/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7505/23
12 листопада 2025 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» - адвоката Кондратенко Тетяни Миколаївни про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У березні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» (далі - позивач/ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач 1/апелянт/ГУ ДПС у м. Києві), Державної податкової служби України (далі - відповідач 2/ДПС України) про:
- визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м. Києві від 27 лютого 2023 року № 8338054/22972459 про відмову у реєстрації податкової накладної від 06 грудня 2021 року № 4;
- зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 06 грудня 2021 року № 4, складену ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт», датою її фактичного подання на реєстрацію.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що для прийняття оскаржуваних рішень були відсутні правові підстави. Крім того позивач наголосив на порушенні порядку прийняття таких рішень. Після зупинення реєстрації податкових накладних ним подані до контролюючого органу усі необхідні для реєстрації первинні документи, які не мають жодних дефектів та підтверджують факт здійснення господарських операцій.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року позов ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м. Києві від 27 лютого 2023 року № 8338054/22972459.

Зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 06 грудня 2021 року, подану ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» датою її фактичного подання 14 січня 2022 року.

Стягнуто на користь ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві судові витрати у розмірі 12 684, 00 грн (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири гривень нуль копійок).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року - без змін.

01 вересня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» - адвокат Кондратенко Тетяна Миколаївна подала заяву, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року, яким вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000, 00 грн у зв`язку із апеляційним переглядом рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року.

В обґрунтування заяви Кондратенко Тетяна Миколаївна зазначила, що згідно з додатковою угодою № 3-1 від 26 листопада 2024 року між ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» та Адвокатською фірмою «АФ «Актіо»» розмір гонорару визначався погодинною ставкою 4 000 грн, але не більше 10 000 грн. Адвокати проаналізували апеляційну скаргу, дослідили судову практику, підготували відзив та інші процесуальні документи, що підтверджує фактичне надання правничої допомоги. Кондратенко Т.М. також послалася на статтю 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та правову позицію Верховного Суду у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 922/2503/20, відповідно до якої витрати на правову допомогу підлягають компенсації незалежно від фактичної оплати, якщо підтверджено обсяг і вартість наданих послуг. Враховуючи складність і значення справи для позивача, заявниця просить суд задовольнити заяву та стягнути на користь ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт»» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Вирішуючи подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 320/7505/23, колегія суддів враховує наступне.

За пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з положеннями статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ця норма закону кореспондується з частиною сьомою статті 139 КАС України, згідно з якою розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Про це саме зазначено в частині третій статті 143 КАС України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені умови представником позивача дотримані, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача повідомляв суд про понесені витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 10 000,00 грн (гонорар адвоката), а відповідна заява подана протягом п`яти днів з дня проголошення рішення.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий самий правовий підхід застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункту 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Про таке йдеться також в іншій практиці ЄСПЛ, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01): заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2024 року позивач та Адвокатське об`єднання «Адвокатська фірма «Актіо» уклали додаткову угоду № 3-1 до Договору про надання правової допомоги № 2216 від 26 серпня 2022 року, відповідно до якої АО «АФ «Актіо» взяло на себе зобов`язання надати професійну правову допомогу товариству під час розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі № 320/7505/23 за адміністративним позовом ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» до ГУ ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до умов Додаткової угоди 3-1, адвокати АО «АФ «Актіо», зокрема, проаналізували апеляційну скаргу, здійснили аналіз судової практики, підготували відзив на апеляційну скаргу та надали всі необхідні процесуальні документи до суду.

Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди сторони погодили, що розмір гонорару Адвокатського об`єднання буде визначатися на основі фактично витраченого часу на надання послуг Клієнту, виходячи із погодинної тарифної ставки в розмірі 4 000 грн, але не більше 10 000 грн.

Відповідно до звіту про виконану роботу, який долучаємо до заяви, загальна вартість витрат на правову допомогу, яка підлягає відшкодуванню становить 10 000 грн (4 000 (вартість однієї години роботи)х4,4 (кількість годин), що становить 17 600 грн.)

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копію Договору № 2216 від 26 серпня 2022 року про надання послуг у сфері права, копії додаткових угод № 3-1, 13 до договору про надання послуг у сфері права № 2216 від 26 серпня 2022 року, звіт про виконану роботу, детальний опис наданих послуг з професійної правничої допомоги, акт надання послуг № 43 від 02 квітня 2025 року, рахунок № 59 від 02 квітня 2025 року.

Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08 квітня 2021 року у справі № 922/2321/20 констатував, що зазначені окремо в акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає, що надані адвокатом види послуг не є окремими процесуальними діями, а такими, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є підтримання рішення суду першої інстанції в апеляційній інстанції.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В даній правовій ситуації колегія суддів вважає, що визначений стороною та його адвокатом розмір гонорару у сумі 10 000, 00 грн є завищеним щодо іншої сторони спору, беручи до уваги конкретні обставини справи.

Зважаючи на заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу, керуючись засадами справедливості та верховенства права, враховуючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, незначну складність справи, обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування, відсутність необхідності вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, розгляд справи судом апеляційної інстанції за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, як наслідок, відсутність проведення судових засідань, колегія суддів вважає, що сума, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу за перегляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 5 000, 00 грн, є справедливою та співмірною.

Оскільки апеляційним адміністративним судом здійснено розгляд справи за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, яка залишена без задоволення по суті її вимог, то судові витрати на користь позивача присуджуються за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача.

Керуючись статтями 139, 143, 252, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» - адвоката Кондратенка Тетяни Миколаївни про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт» (адреса: 01015, місто Київ, вулиця Лаврська, будинок 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) витрати на правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.