Справа № 554/1981/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 р.Справа № 554/1981/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 11.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Материнко М.О., м. Полтава, повний текст складено 16.09.25 по справі № 554/1981/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області в особі інспектора СПДН ВП Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції Колядига Ігоря Івановича

про адміністративне правопорушення від 05.02.2025,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Полтави з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області в особі інспектора СПДН ВП Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції Колядига Ігоря Івановича (далі ГУНП в Полтавській області, відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову інспектора СПДН ВП Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції Колядига Ігоря Івановича серії ГБВ № 740285 від 05.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн;

- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 850 грн закрити.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність спірної постанови серії ГБВ № 740285 від 05.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП, як такої, що прийнята за відсутності складу адміністративного правопорушення, не у спосіб, передбачений нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та без урахування усіх обставин, що мають значення для справи.

Пояснив, що дружина позивача ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) останнім часом має агресивну та нестабільну поведінку по відношенню до позивача та під час чергової сварки, маючи намір завдати йому болю та фізичних страждань, у присутності малолітньої дитини нанесла ОСОБА_1 удар в обличчя, внаслідок якого розбила останньому губу, що вимусило позивача викликати поліцію. Разом з цим, прибувши за викликом, інспектор СПДН ВП Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції Колядига Ігор Іванович взагалі не з`ясувавши обставини, що зумовили виклик поліції, склав відносно позивача спірну постанову без жодного доказу на підтвердження вини позивача.

Зауважив, що єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова, яка є предметом спору між сторонами, та не може розглядатись як доказ за відсутності будь-яких інших, що підтверджують обставини, вказані у такій постанові.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави у задоволенні позову адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області в особі інспектора СПДН ВП Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ГБВ № 740285 по справі про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 -відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 11.0.2025 у справі № 554/1981/25 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність спірної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки остання була прийнята без урахування всіх обставин справи, зокрема, щодо вимушеного виклику поліції через отриманий позивачем від його дружини удар в обличчя, що підтверджується наданим до матеріалів справи відеозаписом, та відсутності у діях позивача умислу, спрямованого на даремний виїзд поліції за місцем виклику, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та, як наслідок, вказує на незаконність спірної постанови.

В іншій частині зміст апеляційної скарги дублює зміст позовної заяви.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі, а рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 11.09.2025 по справі № 554/1981/25 - залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив про відсутність правових підстав для скасування постанови серії ГБВ № 740285 від 05.02.2025, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. Зауважив, що наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що позивач спочатку провокує на сварку ОСОБА_2 , на що остання не реагує, після чого ОСОБА_1 безпідставно здійснює виклик поліції, чим вчиняє адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

Переконував, що поліцейським Колядою І. І. відповідно до статті 283 КУпАП було з`ясовано обставини справи та правомірно прийнято рішення про складання постанови серії ГБВ № 740285 за статтею 183 КУпАП. Водночас, позивач, стверджуючи про її протиправність не надає жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

У надісланих до суду апеляційної інстанції поясненнях, позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та шляхом розміщення повідомлення про розгляд справи на веб-порталі "Судова влада".

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора СПДН ВП Полтавського РУП капітана поліції Коляди Ігоря Івановича серії ГБВ № 740285 від 05 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн за те, що 05.02.2025 року о 22:00 годині за адресою АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спеціальну лінію 102 та повідомив, що його дружина ОСОБА_2 завдала йому тілесних ушкоджень, хоча насправді даного факту не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови, оскільки вважав доведеним відповідачем наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями вимог частини 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з нормами частини 1 статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення у діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, та, як наслідок, законність та обґрунтованість постанови серії ГБВ № 740285 від 05.02.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.

Так, статтею 183 КУпАП встановлено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику служби, перелічених вище спеціальних служб. При цьому дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліція. Особа викликає поліцейського ніби то для зупинення вчинення правопорушення, знаючи про те, що у цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику, зокрема, поліцейських.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Нормами статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 183 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, зі змісту постанови серії ГБВ № 740285 від 05.02.2025 колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, а саме повідомлення на лінію 102 про те, що він отримав тілесне ушкодження від дружини за відсутності такого факту у дійсності.

З дослідженого колегією суддів відеозапису, наданого до суду першої інстанції позивачем, (а не відповідачем, як зазначає ГУНП в Полтавській області у відзиві на апеляційну скаргу) вбачається, що між позивачем та його дружиною виник словесний конфлікт, при цьому, ОСОБА_1 звинувачує ОСОБА_2 у тому, що остання нанесла йому удар в область обличчя, на підтвердження чого, демонструє травму верхньої губи у відображенні у дзеркалі. При цьому з відеозапису вбачається, що позивачем висловлено намір викликати поліцію за вказаними обставинами, однак сам виклик не зафіксований на відео.

Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження здійснення відповідачем перевірки та надання оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до лінії « 102», зокрема, перевірки стану здоров`я позивача з огляду на наявність у ОСОБА_1 травми верхньої губи.

Водночас, за приписами частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з частинами 1, 2 статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За змістом статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 524/832/17, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для врахування судом.

Разом з цим, досліджена колегією суддів постанова серії ГБВ № 740285 від 05.02.2025 не містить жодних посилань на наявність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів, які б досліджувалися під час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що для визначення виклику поліції завідомо неправдивим, потрібно достеменно встановити, що особа, яка викликає поліцейського ніби то для зупинення вчинення правопорушення, знає про те, що у цьому немає ніякої необхідності.

При цьому слід зауважити, що суб`єктивна думка поліцейського про те, що його викликали безпідставно, не є доказом того, що ОСОБА_1 , який здійснив повідомлення службі 102 про нанесення йому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_2 , бажав даремного виїзду на місце виклику поліцейських.

Крім того, позивач не заперечує обставини здійснення ним виклику поліції та наводить відповідну мотивацію своїм діям, яка, як свідчать матеріали справи не була належним чином перевірена працівниками поліції.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 74 КАС України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так на момент складання поліцейським спірної постанови останнім не було зібрано жодних доказів, не відібрані пояснення свідків, зокрема дружини позивача, на дії якої скаржився останній тощо. Відеозапис з боді-камери поліцейського у матеріалах справи відсутній.

Всупереч імперативного обов`язку, встановленого частиною 2 статті 72 КАС України відповідач не надав жодного доказу законності та обґрунтованості його постанови.

При цьому колегія суддів враховує, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у справі не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП не перевірив та не надав оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати на спецлінію 102, та його поясненням з цього приводу, а відтак дійшов передчасного висновку про наявність у позивача прямого умислу на здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, що призвело до помилкового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП. Як наслідок, оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критерію обґрунтованості (тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), встановленого пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає постанову інспектора СПДН ВП Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції Колядига Ігоря Івановича серії ГБВ № 740285 від 05.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього штрафу у розмірі 850,00 грн - неправомірною, такою, що прийнята необґрунтовано та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 11.09.20.25 по справі № 554/1981/25 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 11.09.2025 по справі № 554/1981/25 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області в особі інспектора СПДН ВП Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції Колядига Ігоря Івановича про скасування постанови серії ГБВ № 740285 по справі про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СПДН ВП Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції Колядига Ігоря Івановича серії ГБВ № 740285 від 05.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, та накладення на нього штрафу у розмірі 850,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій