Справа № 280/4633/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/4633/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року (суддя М.С. Лазаренко) у справі № 280/4633/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", яка полягає у невиплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану";

- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень, передбачену пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2023 у 23-річному віці позивач був прийнятий на службу на посаді поліцейського взводу 1 роти 4 полку Управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднаної штурмової бригади Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у періоди з 11.07.2023 по 31.10.2023, з 19.11.2023 по 01.03.2024, з 10.04.2024 по 18.09.2024, з 25.09.2024 по 10.01.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 11.02.2025 було прийнято постанову КМУ №153, відповідно до пункту 4 якої, позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень. На звернення позивача до відповідача із заявою про виплату такої виплати, йому було відмовлено з посиланням на те, що положення Постанови КМУ №153 не відноситься до поліцейських. Позивач вважав відмову відповідача безпідставною, оскільки позивач

фактично виконував обов`язки військовослужбовця, а тому має право на отримання виплати згідно постанови КМУ №153.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - міжрегіональний територіальний орган Національної поліції України особливого призначення, одним із основних завдань є безпосередня участь у бойових діях.

Суд зауважив, що дія абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 поширюється на військовослужбовців, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану віком від 18 до 25 років, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою. Однак, зазначені норми не поширюються на поліцейських, що були прийняті на службу до поліції особливого призначення під час дії воєнного стану віком від 18 до 25 років та приймали безпосередню участь у бойових діях.

Суд звернув увагу, що Постановою №153 визначено основну умову для виплати грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень проходження військової служби. Проте, суд з`ясував, що позивач не є військовослужбовцем, а поліцейським, що проходить службу за контрактом.

Суд наголосив, що Національній поліції України надано додаткові повноваження з відсічі збройної агресії проти України шляхом безпосереднього ведення бойових дій, однак Постановою №153 не передбачено виплати рядовому складу поліції, що вступили в період дії воєнного стану віком від 18 до 25 років на поліцейську службу за контрактом, грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень.

Суд дійшов висновку, що дія Постанови №153 не поширюється на позивача, а тому відповідач правомірно та в межах наданих чинним законодавством повноважень відмовив у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 Постанови № 153.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що ОШБ НПУ «Лють» в розумінні постанови КМУ №153 безумовно є правоохоронним органом спеціального призначення. Зазначає, що постанова КМУ №153 не передбачає вичерпного переліку документів на підстав яких солдату (поліцейському) виплачується допомога, а позивач подав суду всі копії необхідних документів для ухвалення законного рішення. Звертає увагу, що функції, завдання, ризики, місце проходження служби військовослужбовця ЗСУ та поліцейського Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є аналогічними. Наполягає, що згідно ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців на членів їх сімей», дія цього закону поширюється на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, а отже позивач має всі ті ж гарантії, що і військовослужбовці ЗСУ. Вказує, що він фактично виконував однакові обов`язки, що і військовослужбовці ЗСУ, а отже ним виконано і вимоги, що встановлено постановою КМУ №153.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 16.03.2023 між позивачем та відповідачем укладено контракт № 695/145/03/59/2023, відповідно до якого позивач приймається на службу до поліції та/або призначається на посаду: поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону управління поліції особливого призначення № 3 (штурмовий батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » строком на 2 (два) роки.

Відповідно до наказу начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднаної штурмової бригади Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16.03.2023 №145о/с позивача з 20.03.2023 прийнято на службу до поліції.

Відповідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 22.05.2025 № 3859/59/03-2025, позивач дійсно в періоди з 11.07.2023 по 31.10.2023, з 19.11.2023 по 01.03.2024, з 10.04.2024 по 18.09.2024, з 25.09.2024 по 10.01.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населених пунктах Курдюмівка, Богданівка, Часів Яр, Торецьк Бахмутського району Донецької області.

07.05.2025 представником позивача, адвокатом Стариченком М.П., було направлено адвокатський запит до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для отримання інформації стосовно причини невиплати позивачу одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Листом від 26.05.2025 № 7122-2025 відповідач повідомив, що наказ про призначення та виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень позивачу відповідно до абзацу другого пункту 4 Постанови № 153 не видавався. Послався, що Постановою № 153 регламентовано грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень виключно військовослужбовцям, поліцейські у цьому переліку відсутні. В свою чергу, ДПОП «ОШБ «Лють» є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції.

Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", яка полягає у невиплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану", позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153 (далі Постанова №153) у п.1 КМУ постановив погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.

Згідно п.3 постанови КМУ №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є зокрема громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу.

Відповідно до абз. 2 п.4 постанови КМУ №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

В спірному випадку скаржник наполягає, що він має право на виплату одноразової грошової винагороди на підставі положень абз. 2 п.4 постанови КМУ №153.

Колегія суддів з`ясувала, що позивач проходить службу у поліції, а саме у Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно ст.1 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 13 Закону № 580-VIII у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення; 7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2023 р. № 30 Кабінет Міністрів України постановив утворити як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, на відміну від державної прикордонної служби України, яка є правоохоронним органом спеціального призначення відповідно до положень ст.6 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України», згідно приписів постанови КМУ від 13 січня 2023 р. № 30 та ст. 1 і 13 Закону № 580-VIII Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 є поліцією особливого призначення, що входить до складу центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 не належить до правоохоронних органів спеціального призначення. Колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не відносить Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 до правоохоронних органів спеціального призначення.

Отже, доводи скаржника про те, що Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 є правоохоронним органом спеціального призначення, свого підтвердження не знайшли.

Апеляційний суд зауважує, що проходження позивачем служби у поліції, а саме у Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднаної штурмової бригади Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », не дає підстав для висновку, що позивач прийнятий на військову службу до складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення.

В свою чергу, оскільки відповідно до абз. 2 п.4 постанови КМУ №153 одноразова грошова винагорода виплачується лише особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а належність позивача до цього кола осіб матеріалами справи не підтверджено, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що дія абз. 2 п.4 постанови КМУ №153 не поширюється на позивача, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі абз. 2 п.4 постанови КМУ №153.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року у справі № 280/4633/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 13.11.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров