Справа № 380/23991/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/23991/24 пров. № А/857/22841/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.

секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року (головуючий суддя Потабенко В.А., м.Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати з дати видачі наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 23.10.2024 №4295 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області», а саме застосування до дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0118937) дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати з дати видачі наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28.10.2024 №701 о/с «По особовому складу» про виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0118937), дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.10.2024 по винесення судового рішення без урахування податків з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області грошового забезпечення за час всього прогулу за період з 28.10.2024 по дату винесення судового рішення без урахування податків з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що обґрунтовуючи судове рішення про відмову у позові суд першої інстанції вказав, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Однак апелянт зазначає, що на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень, проте в порушення вимог статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до позивача застосовано найбільш суворе дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Приписам ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Зі змісту правових приписів Дисциплінарного статуту Національної поліції України вбачається, що недотримання працівником Національної поліції службової дисципліни, неналежне виконання обов`язків поліцейського, має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування.

У свою чергу, такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції є найсуворішим. У цьому випадку, за правилами статті 19 Дисциплінарного статуту слід враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

При оцінці, співмірності обраного керівником виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, наявність (відсутність) непогашених дисциплінарних стягнень на момент притягнення його до відповідальності за цим дисциплінарним проступком і, як підсумок, наявність (відсутність) причинного зв`язку із тим чи не сталася ця подія внаслідок особистої безвідповідальності, низьких ділових та моральних якостей позивача та його неналежного ставлення до службових обов`язків.

Як свідчать матеріали справи підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були висновки про недотримання позивачем вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, пунктів 1, 3, 5, 6, 8, 11, 13 частини 3 статті 1, розділу І та частини 5 статті 15 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337VIII, абзаців 1,5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», підпунктами 1.1 та 1.4 пункту наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470» Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», пунктом наказу 1 ГУНП у Львівській області від 22.07.2022 № 2031 « Про заходи забезпечення дотримання внутрішнього розпорядку дня поліцейськими та впорядкування обліку поліцейських ГУНП у Львівській поліції, які тимчасово непрацездатні» та пункту 1, 3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції ( окрім державних службовців) апарату ГУНП у Львівській області, затвердженого наказом ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 № 3343 та Присяги поліцейського на підставі пункту 7 частини 3 ст.13 Дисциплінарного Статуту.

У свою чергу, як видно зі змісту висновку службового розслідування від 15.10.2024 року, дисциплінарною комісією не встановлювалась наявність обставин, що пом`якшують відповідальність поліцейського та не встановлено обтяжуючих обставин дисциплінарного проступку.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Як вбачається з наведеного висновку, станом на час проведення дисциплінарного провадження позивач не мав діючих дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарним статутом передбачена можливість звільнення з посади, з урахуванням можливості застосування до нього менш суворого виду стягнення.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 10.09.2020 року по справі № 360/4790/19, від 04.03.2020 року у справі № 120/2732/19-а та від 01.04.2020 року в справі №806/647/15.

Відтак, відповідачем не обґрунтовано необхідність застосування відносно позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби, а також неможливість накласти одного з інших видів дисциплінарного стягнення, які наведені у статті 13 Дисциплінарного статуту.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває до сьогодні.

Так, розділом V Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Згідно зі статтею 29 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Тобто дискреційні повноваження керівника, уповноваженого на застосування до поліцейського заходів дисциплінарного впливу, на час воєнного стану обмежені вказаною нормою права, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень і у відповідності до ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в разі встановлення у діях позивача складу дисциплінарного проступку, на нього мало би бути накладено дисциплінарне стягнення в порядку визначеному вказаною нормою з обґрунтуванням, на переконання колегії суддів, не можливості застосувати більш м`яких видів дисциплінарної відповідальності в послідовності визначеній даною нормою.

Проте, в порушення вимог статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до нього протиправно застосовано крайній захід дисциплінарного впливу звільнення зі служби в поліції.

Застосовуючи вказані правові приписи, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Проте судом першої інстанції не були враховані правові приписи, що привело до порушення норм матеріальних та процесуальних норм, судом не відбулось застосування закону, який підлягав застосуванню.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах Національної поліції України з 27.03.2019.

27.07.2021 призначена на посаду дільничного офіцера відділу превенції Львівського районного управління поліції №1 (далі ЛРУП №1) ГУ НП у Львівській області, де проходила службу до дня звільнення.

Наказом ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області № 587 від 16.09.2024 за фактом можливого порушення службової дисципліни зі сторони дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів відділу превенції ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 призначено службове розслідування у формі письмового провадження.

Підставою для призначення і проведення службового розслідування став рапорт начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області Юрія Пруса від 16.09.2024 про те, що 15.09.2024 згідно графіку чергувань ЛРУП №1 ГУ НП він заступив на добовий наряд відповідальним по ЛРУП №1 ГУ НП. Того дня близько 23:32 год. на лінію 102 надійшло повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду (далі ДТП) із потерплими на перехресті вулиць Патона - Виговського у м. Львові. Водій на транспортному засобі марки «Volkswagen passat», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи із ознаками алкогольного сп`яніння, здійснив зіткнення із деревом. Під час ДТП у вищезазначеному транспорті перебували дві пасажирки: гр. ОСОБА_3 , яка отримала травми під час ДПТ, та дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 . Прибувши на місце події виявлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яка перебувала із явними ознаками алкогольного сп`яніння. Також на місце події прибули старший інспектор відділу службових розслідувань УП ГУ НП капітан поліції Уніят Р.Р., інспектор відділу службових розслідувань УП ГУ НП майор поліції ОСОБА_6 та начальник сектору кадрового забезпечення ЛРУП №1 ГУ НП підполковник поліції ОСОБА_7 . Під час опитування працівником УП ГУ НП старший лейтенант поліції ОСОБА_4 на запитання, чи є вона учасницею ДТП і як саме відбулася дана пригода, уникала відповідей з цього приводу, надавала різного роду інформацію, не пов`язану з ДПТ. Надалі, працівниками УП ГУНП у Львівській області у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, нестійка хода) старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що поліцейська відмовилася. В подальшому дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 була відсутня без поважних причин на робочому місці в період з 09.00 год. по 13.00 год. та з 13.45 год. по 18.00 год. 16.09.2024, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідала, на інший зв`язок не виходила. До рапорту додано акт від 16.09.2024 про невихід на службу.

15.10.2024 затверджено висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів відділу превенції ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

В ході проведеного службового розслідування, на думку дисциплінарної комісії, знайшли своє підтвердження відомості, що стали підставою для призначення і проведення службового розслідування.

Зокрема, відповідачем встановлено, що дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 15.09.2024 перебуваючи на місці ДТП, у якому із слів очевидців та поліцейських УПП у Львівській області, була пасажиркою, надавала поліцейським недостовірну інформацію, часто змінювала покази, чим проявила нещирість, як поліцейська не сприяла встановленню обставин події, знехтувала своїм обов`язком щодо неухильного дотримання службової дисципліни як у робочий, так і позаробочий час. Вчинила дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні нею службової дисципліни, що свідчить про її низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського, при цьому перебувала із явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер». Під час спілкування із поліцейськими УПП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 поводила себе агресивно, неетично, допустила конфлікт (провокувала конфлікт та була учасником), вживала нецензурну лексику та принижувала честь та гідність поліцейських, що підтверджується записами нагрудних камер останніх. При цьому, на думку дисциплінарної комісії, не має значення та обставина, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не перебувала на службі, оскільки Правила етичної поведінки поліцейських зобов`язують поліцейського за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики та при зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово намагалася покинути місце ДТП. В подальшому, ОСОБА_1 16.09.2024 про місце свого перебування та поважні причини неприбуття на службу не повідомила, впродовж періоду з 16.09.2024 по 21.09.2024 про звернення до лікувального закладу чи перебування на амбулаторному лікуванні керівництву мобільним зв`язком чи іншим доступним способом невідкладно не повідомила, чим проявила безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків, підривала довіру та авторитет поліцейських в очах громадськості та враховуючи сукупність виявлених порушень допустила грубе порушення службової дисципліни, що є несумісним із подальшим проходженням служби.

З огляду на наведене, дисциплінарна комісія вважала за необхідне застосувати до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 захід дисциплінарного впливу, передбачений ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VШ звільнення зі служби в поліції.

У подальшому наказом ГУ НП у Львівській області від 23.10.2024 № 4295 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених ч. ч. 1 ,2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 3, 5, 6, 8, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Розділу І та ч. 5 ст. 15 Розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. абз. 1, 5 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», п.п. п.п. 1.1 та 1.4 п. 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», п. 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 22.07.2022 № 2031 «Про заходи забезпечення дотримання внутрішнього розпорядку дня поліцейськими та впорядкування обліку поліцейських ГУНП у Львівській області, які тимчасово непрацездатні», п. 1 та п. 3 Внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом ГУ НП у Львівській області від 25.11.2022 № 3343 та Присяги поліцейського, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів відділу превенції ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було застосоване дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Львівській області № 701 о/с від 28.10.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції з 28.10.2024 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Постановляючи іршення суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, крім іншого, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Крім того судом першої інстанції вірно враховано і положення Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 за № 1179 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706.

Згідно п. 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь яких обставин і відносно будь якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, що затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

З огляду на вказане суд підставно вказав, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Крім того, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

При цьому порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Такий висновок щодо застосування наведених вище правових норм сформульовано у постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №804/2711/17 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.

Тобто, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

У ст. 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

У ч. ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Статтею 29 Дисциплінарного статуту встановлені особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

Абзацом 4 ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

З огляду на наведене вище правильним є твердження суду, що поліцейський може бути підданий дисциплінарному стягненню, однак, не інакше, як за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого має бути встановлено та доведено в ході проведеного службового розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлено, що службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;

надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»;

ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;

недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;

недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;

втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;

розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;

порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;

перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку;

здійснення поліцейським дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками в будь-якій формі, а також сексуальних домагань.

Розділом V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України визначено алгоритм дій дисциплінарної комісії при проведення службового розслідування.

Так, п. п. 1, 4, 7, 13, 14 розділу V вказаного Порядку встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:

одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;

отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні або письмові пояснення (у тому числі з накладанням електронного цифрового підпису) щодо відомих їм відомостей про діяння, яке стало підставою для призначення службового розслідування.

Усні пояснення можуть фіксуватися особою, яка проводить службове розслідування, у тому числі за допомогою технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису, засобів фото- і відеозапису з подальшим накладанням на файл електронного цифрового підпису.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським, а від поліцейського, який перебуває у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, - після його протверезіння.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Згідно п.п. 1.4 п. 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» поліцейський зобов`язаний контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатія, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Обґрунтовуючи підстави позову, представник позивача в судовому засіданні зазначила, що відповідачем при застосуванні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не враховано того факту, що позивач дисциплінарних стягнень не мала, не перебувала за кермом транспортного засобу марки «Volkswagen passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який потрапив у ДТП, не перебувала в момент події на службі, не допустила порушення етичних норм.

При цьому, позивач не має зауважень щодо процедури проведення службового розслідування.

Згідно матеріалів справи, а саме матеріалів службового розслідування, а записів подій, які мали місце 15.09.2024 з пролонгацією до 16.09.2024, з портативних відеореєстраторів працівників УПП та УГІ ГУ НП у Львівській області, 15.09.2024 близько 23:32 год. на лінію 102 надійшло повідомлення про ДТП із потерплими, а саме на перехресті вулиць Патона Виговського у м. Львові, де водій на транспортному засобі марки «Volkswagen passat», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи із ознаками алкогольного сп`яніння, здійснив зіткнення із деревом, поза межами дорожнього полотна.

Під час ДТП у вищезазначеному транспорті перебували дві пасажирки: ОСОБА_3 , яка отримала травми під час ДПТ та була госпіталізована в медичну установу, та дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 (остання перебувала із явними ознаками алкогольного сп`яніння).

Під час опитування старшим інспектором відділу службових розслідувань УГІ ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_9 , інспектором відділу службових розслідувань УГІ ГУ НП у Львівській області майором поліції ОСОБА_6 , начальником сектору кадрового забезпечення ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області підполковником поліції ОСОБА_7 та іншими поліцейськими, ОСОБА_1 на запитання, чи є вона учасницею ДТП і як саме відбулася дана пригода, уникала відповідей з цього приводу, при цьому надавала різного роду інформацію, не пов`язану з ДПТ.

Так, під час оформлення ДТП ОСОБА_1 інколи заперечувала факт перебування її в салоні транспортного засобу, який потрапив в ДТП, зазначаючи, що вона була перехожою. Інколи зазначала, що дійсно перебувала в салоні автомобіля під час ДТП як пасажир.

Перешкоджала встановленню особи водія транспортного засобу марки «Volkswagen passat», д.н.з. НОМЕР_1 , надаючи з цього приводу різні пояснення працівникам УПП та УГІ ГУ НП у Львівській області. Зокрема, то зазначала, що вказана особа водія є її чоловіком, то таксистом, то невідомою їй особою. Крім того, ОСОБА_1 спочатку вказувала, що особа водія є працівником поліції, а в подальшому вказувала, що ні.

Неодноразово намагалась залишити місце події під різними приводами як сама, так і разом з водієм транспортного засобу марки «Volkswagen passat», д.н.з. НОМЕР_1 .

У зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя) ОСОБА_10 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що остання відмовилася.

Крім того, під час оформлення ДТП ОСОБА_1 неодноразово висловлювалась нецензурно, в тому числі і на адресу поліцейських, які були присутні на місці події. Допускала образливі висловлювання на адресу поліцейських.

З огляду на це суд підставно зауважив, що ОСОБА_1 намагалась сприяти уникненню відповідальності для водія, «вирішити питання» з поліцейськими на місці, про що свідчать відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників УПП та УГІ ГУ НП у Львівській області.

Зазначені обставини підтвердили допитані в якості свідків в суді першої інстанції старший інспектор відділу службових розслідувань УГІ ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_9 , інспектор відділу службових розслідувань УГІ ГУ НП у Львівській області майор поліції Шевчук Р.Р., ОСОБА_11 , начальник сектору кадрового забезпечення ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 .

При цьому, суд правильно вказав, що поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції, їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби, дотримання вище згаданих Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що згідно абз. 2 розділу 2 посадових інструкцій дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції, затверджених 02.08.2024 начальником ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області полковником поліції ОСОБА_12 , з якими старший лейтенант поліції ОСОБА_1 ознайомлена 05.08.2024, на останню покладаються такі обов`язки, як: безумовне виконання наказів (доручень) керівників, відданих (виданих) у межах повноважень та відповідно до законодавства України; стримане, доброзичливе, відкрите, уважне та ввічливе поводження, яке викликає в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати та утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні службові обов`язки, від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини, а також які підривають авторитет Національної поліції України; знання і виконання заходів безпеки під час несення служби, дотримання правил внутрішнього розпорядку органу (підрозділу) поліції, де поліцейський проходить службу або до якого відряджений; сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформування його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; повага до гідності та честі особи, справедливе та неупереджене ставлення до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність. мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, недопущення дискримінації в будь-якій формі; контроль своєї поведінки, почуттів та емоцій, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримання норм ділового мовлення, недопущення використання ненормативної лексики; при виявленні кримінальних та адміністративних правопорушень вжиття заходів щодо їх припинення, усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального чи адміністративного правопорушення; установлення довірчих стосунків з громадянами з метою отримання інформації, яка сприяє попередженню та розкриттю кримінальних, інших правопорушень, розшуку злочинців та осіб, зниклих безвісти: осіб, які ухиляються від визначеного судом покарання.

Крім того, ОСОБА_1 ознайомлена: 27.03.2019 - з попередженням поліцейських з вимогами дотримання Законів України «Про національну поліції», «Про запобігання корупції», обмеженнями, пов`язаними зі службою в поліції; 28.03.2024 - з Пам`яткою щодо етичної поведінки в національній поліції України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно врахував і висновки Верховного Суду в справі № 200/3459/22 від 12.07.2023, де суд вказав, що п. 3 Розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.

Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній та позаслужбовій діяльності.

Одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює: повагу до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів; недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції підставно погодтвся з висновком дисциплінарної комісії про те, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 знехтувала своїм обов`язком щодо неухильного дотримання службової дисципліни у позаробочий час, та вчинила дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні нею службової дисципліни, а саме: вчиненні дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні службові обов`язки, приниженні честі і гідності поліцейських, відсутності контролю своєї поведінки, почуттів та емоцій, агресії, недотриманні норм ділового мовлення, допущення використання ненормативної лексики, невжиття заходів щодо припинення правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2019 у справі № № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у ст. 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12.01.2012 у справі «Горовенки та Бугара проти України» (Заяви № № 36146/05 та 42418/05) п.38).

Крім того, суд постановляючи рішення суд першої інстанції слушно врахував і ту обставину, що відповідно до п. 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 22.07.2022 № 2031 «Про заходи забезпечення дотримання внутрішнього розпорядку дня поліцейськими та впорядкування обліку поліцейських ГУНП у Львівській області, які тимчасово непрацездатні» поліцейські структурних підрозділів ГУ НП у Львівській області, у випадку погіршення стану здоров`я, що унеможливлює виконання службових обов`язків, та/або звернення до лікувального закладу, планової та позапланової госпіталізації, диспансеризації чи перебування на амбулаторному лікуванні у медичних установах України, а також у разі зміни режиму (стаціонарний, амбулаторний чи інший), невідкладно повідомляти безпосереднього керівника або старшого прямого начальника мобільним зв`язком чи іншим доступним способом та не пізніше 24 годин з моменту поступлення на лікування ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» за контактними номерами телефону (032) 258 6903, (032) 258 6925.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3.1, 3.2 Додатку № 1 до наказу ГУ НП у Львівській області від 25.11.2022 № 3343 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку дня поліцейських та працівників поліції (окрім державних службовців) апарату ГУНП, територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів Головного управління Національної поліції у Львівській області», початок робочого дня о 09:00, обідня перерва тривалістю 45 хвилин: з 13:00 до 13:45, закінчення робочого дня (в понеділок, вівторок, середа, четвер) о 18:00 та в (п`ятницю) о 16:45.

Судом першої інстанції зґясовано (зокрема, і акта про відсутність працівника на службі) та пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , що 17.09.2024 близько 09:10 год. начальник сектору кадрового забезпечення ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_7 повідомив начальника сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 (безпосереднього керівника ОСОБА_1 , що згідно інформаційної сторінки вебпорталу «Пенсійний фонду України» знайдено відомості про створення електронного листка непрацездатності ОСОБА_1 з 16.09.2024 по 20.09.2024, однак встановити час створення згідно вищезазначеної бази не надається можливим. Надалі, з 16.09.2024 по 21.09.2024 ОСОБА_1 на зв`язок не виходила та про перебування на лікуванні мобільним чи будь-яким зв`язком не повідомила. 22.09.2024 ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомила ОСОБА_11 , що перебуває на лікарняному та пояснила, що на зв`язок не виходила у зв`язку із відсутністю телефона, оскільки її телефон знаходився в автомобілі, на який накладено арешт після ДПТ, яке відбулося 15.09.2024. Надалі, ОСОБА_1 продовжила лікарняний з 21.09.2024 по 25.09.2024 та по завершенню лікування 26.09.2024 прибула на службу.

Вказані обставини підтверджують факт того, що ОСОБА_1 16.09.2024 (на наступний день після ДТП) на службу не з`явилась, не повідомила безпосереднє керівництво та/або управління кадрового забезпечення про причини відсутності на службі, на телефонні дзвінки не відповідала, за місцем проживання ОСОБА_1 була відсутня. Встановити її місцеперебування станом на 18:00 год. 16.09.2024 не видалось можливим. Враховуючи це суд підставно зауважив, що неприбуття ОСОБА_1 на службу 16.09.2024 та неповідомлення нею про звернення до лікувального закладу чи перебування на амбулаторному лікуванні керівництву мобільним зв`язком чи іншим доступним способом, є проявом безвідповідального ставлення до виконання службових обов`язків.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач своїми діями порушила Закон України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, Присягу на вірність Українському народові, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, тобто вчинила діяння, несумісне з її посадою, тому відсутні підстави для визнання неправомірними та скасування наказів ГУ НП у Львівській області від 23.10.2024 №4295 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області» та від 28.10.2024 №701 о/с «По особовому складу», якими на ОСОБА_1 накладено і реалізовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та, відповідно, у задоволенні таких вимог необхідно відмовити.

Відтак у задоволенні інших позовних вимог, також слід відмовити, як похідних.

З урахуванням вказаного вище, колегія судді вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального прав, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі №380/23991/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 11.11.25