Справа № 600/5093/24-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5093/24-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

13 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.01.2025 позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням пенсійного віку було призначено пенсію за віком починаючи з 01 травня 2024 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15 травня 2024 року позивачу видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 .

Згідно з наказом Чернівецької гімназії №5 «Інтеграл» від 16 квітня 2024 року №38-к ОСОБА_1 була прийнята на посаду асистента вчителя в інклюзивному класі на умовах строкового трудового договору з 17 квітня 2024 року по 31 травня 2024 року включно.

Наказом Чернівецької гімназії №5 «Інтеграл» від 31 травня 2024 року №65-к ОСОБА_1 було звільнено з посади асистента вчителя в інклюзивному класі 31 травня 2024 року у зв`язку із закінченням строку трудової угоди згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Факт перебування ОСОБА_1 на посаді асистента вчителя в інклюзивному класі у період з 17 квітня 2024 року по 31 травня 2024 року у Чернівецькій гімназії №5 «Інтеграл» також підтверджується довідкою Чернівецької гімназії №5 «Інтеграл» від 17 жовтня 2024 року №01-36/268.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується учасниками справи, що після призначення пенсії за віком позивач 04 червня 2024 року зверталась до пенсійного органу із заявою щодо призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10 червня 2024 року №86 позивачу відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

У рішенні зазначено, що згідно довідки ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості (сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), що підтверджують роботу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на відповідних посадах по 30.06.2023 включно. Відомості (сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), що підтверджують роботу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку відсутні. Також до заяви долучена довідка від 20.05.2024 №01-36/100, видана Чернівецькою гімназією №5 «Інтеграл», про прийняття ОСОБА_1 на посаду асистента вчителя в інклюзивному класі на умовах строкової трудової угоди з 17.04.2024. Дана посада не передбачена у розділі «Освіта», затвердженого Постановою №909. Відповідно, підстав для зарахування роботи на вказаній посаді до стажу, що дає право на пенсії за вислугу років немає.

Враховуючи викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, оскільки відсутні відомості (сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), що підтверджують роботу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, і позивач не працює на посаді, передбаченої Переліком посад. Вказано, що ОСОБА_1 не має права на призначення грошової допомоги згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області від 10 червня 2024 року №86, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже апеляційний суд не надає правової оцінки постанові суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями статті 26 Закону України №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до статті 24 Закон №1058-IV страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі №466/5637/17.

Тобто, для призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій необхідна наявність одночасно трьох умов:

- наявність в особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах (посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- вихід особи на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» -«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- відсутність в особи будь-якого іншого виду пенсії на момент її виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно матеріалів справи, після призначення пенсії за віком позивач, вважаючи, що має право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй такої грошової допомоги.

Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10 червня 2024 року №86 позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги з тих підстав, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, що підтверджують роботу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку.

Також в оскаржуваному рішенні зазначено, що на момент досягнення нею пенсійного віку вона працювала на посаді асистента вчителя інклюзивного навчання, яка не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909.

Водночас, факт неотримання позивачем будь-якого іншого виду пенсії при призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як однієї з умов для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій учасниками справи не заперечується.

При цьому, пенсійним органом в оскаржуваному рішенні жодним чином не зазначено, чи відповідає позивач іншій умові, яка зазначена в пункті 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, для призначення їй грошової допомоги наявність необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах.

Крім того, з оскаржуваного рішення не вбачається того, що пенсійний органом були належним чином досліджені та взяті до уваги (враховані) періоди роботи позивача до 01 травня 2024 року (дати призначення позивачу пенсії та перебування її на посаді асистента вчителя в інклюзивному класі).

Тобто, в оскаржуваному рішенні відсутній висновок про те, що для призначення грошової допомоги у позивача наявний або відсутній необхідний страховий стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Разом з тим, надаючи оцінку твердженням відповідача в оскаржуваному рішенні про те, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, що підтверджують роботу позивача в закладах та установах державної або комунальної форми власності на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку, суд зауважує, що для призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, положеннями пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV не передбачено такої умови як наявність у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про сплату страхових внесків станом на день призначення особі пенсії (або за будь-який інший період).

Відповідно, в межах даних спірних відносин не підлягає дослідженню питання, чи нараховувались позивачу страхові внески у період з 30 червня 2023 року по дату досягнення пенсійного віку і чи були вони сплачені.

Окрім цього, щодо посилань пенсійного органу на те, що на момент досягнення пенсійного віку позивач працювала асистентом вчителя в інклюзивному класі, що не дає їй права на вислугу років, а тому і відсутнє право на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, колегія суддів зазначає таке.

Пунктами 5-7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (1058-15), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12), і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Згідно пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону №1788-XII, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

На вказаний Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, посилалось в оскаржуваному рішенні й Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 (далі Перелік №909), установлено, що право на отримання пенсії за вислугу років мають право ті, які працюють в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на таких посадах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Отже, посада асистента вчителя загальноосвітнього навчального закладу Переліком №909 дійсно не передбачена.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким посаду асистент вчителя загальноосвітнього навчального закладу віднесено до посад педагогічних працівників.

Відповідно до абзацу 1 пункту 17 Порядку організації інклюзивного навчання в закладах загальної середньої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2021 року №957, організацію інклюзивного навчання учнів забезпечує асистент вчителя, посадові обов`язки якого визначаються його посадовою інструкцією, що затверджується керівником закладу освіти відповідно до вимог законодавства.

Згідно з Типовими штатними нормативами закладів загальної середньої освіти, затвердженими наказом Міністерства освіти і науки від 06 грудня 2010 року №1205, зареєстрованим в Міністерстві юстиції від 22 грудня 2010 року за №1308/18603 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), посада «асистент вчителя» вводиться у школах, де запроваджене інклюзивне навчання, для роботи з учнями з особливими освітніми потребами з розрахунку 1 ставка на клас, у якому навчаються такі діти.

Згідно наявної в матеріалах справи копії наказу т.в.о. директора Чернівецької гімназії №5 «Інтеграл» від 16 квітня 2024 року №38-К, ОСОБА_1 була прийнята на посаду асистента вчителя в інклюзивному класі, тобто у відповідності до зазначених вище Типових штатних нормативів закладів загальної середньої освіти.

Також у листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту №1/9-675 від 25 вересня 2012 «Щодо посадових обов`язків асистента вчителя» зазначено орієнтовні кваліфікаційні характеристики асистента вчителя в класі з інклюзивним навчанням, які розроблені у зв`язку з введенням зазначеної посади до Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів, затверджених наказом Міністерства освіти і науки від 06.12.2010 за №1308/8603.

Так, в описі посадових обов`язків асистента вчителя зазначено, що асистент вчителя забезпечує соціально-педагогічний супровід дитини з особливими освітніми потребами: разом із вчителем класу виконує навчальні, виховні, соціально-адаптаційні заходи, запроваджуючи ефективні форми їх проведення, допомагає дитині у виконанні навчальних завдань, залучає учня до різних видів навчальної діяльності; у складі групи фахівців приймає участь у розробленні та виконанні індивідуальної програми розвитку дитини; адаптує навчальні матеріали з урахуванням індивідуальних особливостей навчально-пізнавальної діяльності дитини з особливими освітніми потребами.

Отже, посада «асистент вчителя» відноситься до посад педагогічних працівників.

Однак, цього не враховано пенсійним органом при вирішенні заяви позивача про призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення від 10 червня 2024 року №86 прийняте пенсійним органом передчасно та без врахування всіх обставин, які мають значення для прийняття такого виду рішень, що є підставою для визнання протиправним та скасування такого рішення.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.