Справа № 520/14091/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 р.Справа № 520/14091/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/14091/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне акціонерне товариство "Новий Стиль", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000053/2 від 03.02.2025.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.02.2025 №UA807000/2025/000053/2.

Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" (Григорівське шосе, буд. 88, м. Харків, 61020, ) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, 61003, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3127 (три тисячі сто двадцять сім) грн. 00 коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного кодексу України (в подальшому МК України), Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між ПрАТ "Новий Стиль" (Покупець) та фірмою ANHUI LAITE GAS SPRING CO. Китай (Продавець) укладено Контракт №150822-LANT від 15.08.2022 з додатками (далі - Контракт).

Згідно з п. 1.1. Контракту Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію: Пневмоциліндри лінійної дії (надалі іменується "Товар") на умовах, викладених у цьому Контракті.

Пунктом 1.2. Контракту визначено, що поставка Товару здійснюється партіями в межах загальної суми цього Контракту. Узгодження замовлень на конкретну партію товару здійснюється сторонами по електронній пошті. Підтвердженням замовлення Покупця є отримання повідомлення по електронній пошті і / або виставлення Продавцем проформи-інвойсу.

Відповідно до п. 3.1. Контракту Продавець поставляє Покупцю Товар на наступних умовах: FOB Шанхай, Китай; EXW Шанхай, Китай; FOB Нингбо, Китай.

Керуючись умовами укладеного Контракту Продавець поставив Покупцю силові пневмоциліндри лінійної дії багатоцільвого призначення.

Товар було ввезено на територію України на підставі наступних документів: Контракт №150822-LANT від 15.08.2022; Специфікація №28 від 11.11.2024; Комерційний інвойс №NOWY16/17/18/2024 від 11.11.2024 (з перекладом), у якому зазначено, що оплата товару здійснюється протягом 90 календарних днів з моменту доставки товару покупцю, тобто передбачено відстрочення платежу; Договір на транспортно-експедиторські послуги №0801/23 від 08.01.2024 з додатковими угодами (п. 5.2. Договору визначено, що оплата здійснюється впродовж 30 банківських днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт, тобто передбачено відстрочення платежу); Рахунок №СФ-42172 від 20.01.2025; Рахунок №СФ-42225 від 22.01.2025; Довідка про вартість перевезення №21/01/21164-3 від 21.01.2025; Калькуляція експедиторський витрат б/н від 24.01.2025; Коносамент XHSE070740415C від 22.11.2024; Транспортна накладна (цмр) А 242233 від 23.01.2025; Пакувальний лист; копія експортної декларації країни відправлення від 18.11.2024 №04561057 (з перекладом); прайс-лист виробника б/н від 23.10.2023 (QUOTATION); довідка про відсутність страхування; довідка про відсутність взаємозалежності, ліцензійних платежів та роялті; технічний опис товару.

Декларування товару здійснено за ціною угоди через Харківську митницю, митна декларація №25UA91U4 (UA807200/2025/001391), яка подана до митного контролю та митного оформлення.

Разом з ЕМД №25UA91U4 від 03.02.2025 декларантом були подані наступні документи, реквізити яких зазначені у гр. 44: пакувальний лист (Packing list) б/н 11.11.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №NOWY16/17/18/2024 від 11.11.2024; коносамент (Bill of lading) №XHSE070740415C від 22.11.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) №A 242233 від 23.01.2025; декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №NOWY16/17/18/2024 від 11.11.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №СФ-42172 від 20.01.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №СФ-42225 від 22.01.2025; калькуляція транспортних витрат калькуляція екпедиторських вит від 24.01.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №21/01/21164-3 від 21.01.2025; прейскурант (прайс-лист) виробника товару прайс виробника б/н від 23.10.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода б/ н від 10.10.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №28 від 11.11.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №150822-LANT від 15.08.2022; договір (контракт) про перевезення №0801/23 від 08.01.2024; інші некласифіковані документи Взаємозалежність (ст.58 МКУ) від 03.02.2025; інші некласифіковані документи опис від 03.02.2025; інші некласифіковані документи Страхування від 03.02.2025; копія митної декларації країни відправлення №04561057 від 18.11.2024.

Під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої позивачем митної вартості Харківською митницею встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше, у зв`язку з чим прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 03.02.2025 №UA807000/2024/0000053/2.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000053/2 від 03.02.2025 у графі 33 зазначено:

1. наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром (код за УКТ ЗЕД ) по даному підприємству;

2. маються розбіжність у ЕК МД та документами поданими до митного оформлення, а саме:

2.1. експортна митна декларація відправлення в якої зазначено номер коносамента №COSU02, але в МД зазначено номер коносамента №XHSE070740415C, що свідчить про те що на етапі маршруту було перевантаження вантажу та оформлено інший транспортний документ «Коносамент» тобто не враховані інші складові митної вартості (перевантаження, портові збори, зберігання товару інше), ці витрати не зазначені у відповідних графах ДМВ та не відображені в жодному транспортному документі. Таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджено документально, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МКУ;

2.2. маються розбіжність у ЕК МД та документами поданими до митного оформлення, а саме: (відповідно до ЕК МД номер контракту зазначено "NOWY16/17/18/2024", але МД зазначено іншій контракт "150822-LANT", тобто не зрозуміло відповідно до якого контракту, рахунку та інше здійснюється зовнішньоекономічна діяльність), тобто відсутні всі складові митної вартості;

2.3. маються розбіжність у ЕК МД та документами поданими до митного оформлення, а саме: (у ЕК МД зазначено Порт Яншань, але у МД зазначено порт CN Shanghai), тобто відсутні всі складові митної вартості;

2.4. відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту XHSE070740415C;

2.5. в рахунку, специфікації №28 відсутня інформація щодо такої складової митної вартості як навантаження;

2.6. відсутні банківський/платіжний документ, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту XHSE070740415C, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

2.7. відсутні каталоги, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару ((Наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо AT «Новий Стиль» та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року);

2.8. декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат: в наданих рахунках від 07.08.2024 №3521, від 29.08.2024 №3870 відсутня інформація щодо вартості експедиторської винагороди за межами митної території України, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості, що суперечить інформації зазначеної в листі ДФСУ від 15.03.2016 №5591/6/99-99-19-03-02-15;

а також в зв`язку з неможливістю надати декларантом всі витребувані додаткові документи, передбачені п. 3 ст. 53 МКУ;

3. не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари;

3.1. не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація;

- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані;

- відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;

- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування;

- не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:

- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України;

- прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЛСІУК «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості раніше визнаних (визначених) товарів, оформлених митними органами становить: товар 1) 3,77 $/кг. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даних товарів скориговано до цього рівня. Джерелом інформації для даного Рішення по товарам є наявна у митного органу цінова інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: товар 1) №24UA34U2 від 18.07.2024, (UA807200/2024/11034), код товару згідно з УКТ ЗЕД , LTD. Країна виробництва: CN. Торгівельна марка ANHUI, умови поставки FOB.

Щодо зазначених у рішенні зауважень позивачем було надано додаткову інформацію 17.04.2025 вих. №17.04.2025/8.

Не дивлячись на надані документи митний орган 22.04.2025 зареєстрував відповідь №7.14-1/15-02/13/2158, у якій повідомив, що сумнів не спростовано.

Позивач не погодився із визначеною митним органом митною вартістю товарів, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів прийнятим із порушенням порядку, передбаченого митним законодавством, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів Харківської митниці необґрунтоване, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Відповідно до п.п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Щодо доводів митного органу про те, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше, судом встановлено, що при винесенні рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2024/0000053/2 від 03.02.2025, що оскаржується у цій справі, за основу було взято джерело: ЕМД 24UA34U2 (UA807200/2024/11034) від 18.07.2024, що було перераховано митним органом за 6 методом згідно рішення №UA807000/2024/000456/2 від 18.07.2024. З таким перерахунком ПрАТ "НОВИЙ СТИЛЬ" не погодилось та подало до суду позов про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000456/2 від 18.07.2024, яке визнано протиправним та скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 у справі №520/1062/25 за позовом Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, яке набрало законної сили 07.05.2025.

Отже, коригування митної вартості товару за джерелом, яке взято за основу для винесення рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2024/0000053/2 від 03.02.2025, визнано протиправним згідно рішення по справі №520/1062/25.

З приводу інформації про наявні рішення про коригування, щодо інформації щодо угод на ідентичні товари, на подібні товари: подання інформації щодо угод на ідентичні товари, на подібні товари не є обов`язком декларанта. При цьому, всі ідентичні та подібні товари, які за контрактом ввозились ПрАТ "Новий Стиль" на митну територію України, були скореговані за вартістю, рішення по яким скасовані у судовому порядку.

Щодо експортної декларації, колегія суддів зазначає, що така декларація заповнюється в рамках законодавства імпортера. В експортній декларації 04561057 вказано лінійний коносамент COSU02 - документ, за яким здійснюється отримання вантажу в порту доставки. В той час, як в МД зазначено та надано при розмитненні номер домашнього коносаменту №XHSE070740415C, що підтверджує отримання перевізником вантажу від відправника в порту завантаження. Існування таких видів документів відповідає мировій практиці і міжнародних морських перевезеннях та не протирічить законодавству. Не співпадіння номерів коносаментів, які оформляються на вантаж з різними цілями та є різними документами, не може вважатися за недоліком.

Щодо розбіжностей у ЕК МД та документами поданими до митного оформлення, а саме: відповідно до ЕК МД номер контракту зазначено "NOWY16/17/18/2024", але МД зазначено іншій контракт "150822-LANT", суд зазначає, що до митної декларації №25UA91U4, графа 44, у тому числі, додано: інвойс NOWY16/17/18/2024 від 11.11.2024 (код 0380 згідно класифікатору документів: Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice)) та згідно доповнення №1 до МД 25UA91U4 графа 44 Контракт 150822-LANT від 15.08.2022 (код 4104 згідно класифікатору документів: Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів), що підтверджується карткою відмови №UA807200/2025/000059 та рішенням коригуванням №UA807000/2025/000053/2 від 03.02.2025, графа 18.

Стосовно розбіжностей у ЕК МД та документами поданими до митного оформлення, а саме: (у ЕК МД зазначено Порт Яншань, але у МД зазначено порт CN Shanghai), тобто відсутні всі складові митної вартості, то як вже було судом зазначено, експортна декларація імпортера не є обов`язковим документом, вона заповнюється в рамках законодавства імпортера. Згідно митної експортної вантажної декларації Кітайської Народної Республіки зазначено: вид митниці для виїзду через державний кордон (2248) Портова зона Яншань та контрольно-пропускний пункт для вивозу за межі Китаю (311002) - Порт Яншань. В той час, як в митній декларації, інвойсі, специфікації та інших документах зазначено умови поставки - завантаження FOB Shanghai. Тобто поняття портова зона та умови поставки не тотожні. Так у портовій зоні оформлюються документи, а в місті поставки товар завантажується на судно.

Щодо доводів відповідача про відсутність транспортного договору щодо морського перевезення згідно коносамента, судом встановлено, що транспортування Товару відбувалось на підставі Договору на транспортно-експедиторські послуги №0801/23 від 08.01.2024, що надавався при розмитненні. Відповідно до Закону №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування через послуги експедитора. Згідно статті 929 ЦК України, договір транспортного експедирування зазначено: за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно умов наданого Договору на транспортно-експедиторські послуги:

пункт 1.1. Експедитор від свого імені та за дорученням Клієнта надає транспортно-експедиторські послуги із забезпечення та організації перевезення вантажів Клієнта морським, залізничним, авіа чи автомобільним транспортом у прямому або змішаному сполученні за маршрутом, зазначеним у транспортній Заявці на передбачених цим договором умовах.

пункт 1.2. З метою виконання зобов`язань за цим договором Експедитор має право від свого імені залучати інших осіб, у тому числі від свого імені укладати договори з перевізниками, залишаючись безпосередньо відповідальним перед Клієном за виконання таких зобов`язань.

пункт 1.3. Усі права та обов`язки за угодами, укладеними Експедитором з перевізниками та іншими особами, набуває сам Експедитор, хоча б Клієнт був названий в угоді або вступив з ним у безпосередні відносини щодо виконання цієї угоди.

Отже, у ПрАТ "Новий стиль" відсутні договори стосовно морського та авто перевезення, документи згідно діючого законодавства оформлювались саме на перевізників, з якими має договірні відносини саме експедитор, з яким було укладено вищезазначений договір.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 5.2. Договору передбачено відстрочення платежу, саме тому позивачем не були надані платіжні документи.

Судом встановлено, що відносини між ПрАТ "Новий стиль" та ТОВ "ТАНІТ Груп" укладені в рамках діючого законодавства. У підтвердження транспортних (перевізних) документів відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ декларантом було надано: Договір на транспортно експедиторські послуги №0801/23 від 08.01.2024, рахунок №СФ - 42172 від 20.01.2025, №СФ -42225 від 22.01.2025, довідка про вартість перевезення №21/01/21164-3 від 21/01/2025, калькуляція експедиторських витрат від 24.01.2025, довідка про вартість НРР , транспортна накладна (CMR) 242233, пакувальний лист, що в повній мірі підтверджує вартість перевезення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем додатково додано листом від 17.04.2025 вих. №17.04.2025/8 наступні документи: звіт експедитора 05.02.2025, відповідь стосовно транспортних витрат експедитора від 17.04.2025, заявка на перевезення додаток №1, акт здачі приймання робіт №ОУ 0000516 від 06.03.2025, №ОУ-0000517 від 06.03.2025, №ОУ 0000518 від 06.03.2025, платіжна інструкція в національній валюті №1874 від 13.03.2025.

Щодо відсутності в рахунку, специфікації №28 інформації щодо такої складової митної вартості як навантаження судом встановлено, що в документах вказано умови поставки - FOB Shanghai. До пакету документів додано довідку від ПрАТ "Новий стиль", у якій повідомлялось, що у вартість транспортування партії вантажу входить вартість навантажувально-розвантажувальних робіт в процесі транспортування. Тобто, навантажувально-розвантажувальні роботи входять до транспортування, а не у вартість товару. Умови поставки, як зазначено в інвойсі FOB Shanghai, тобто завантаження на борт за рахунок Продавця, розвантаження - за рахунок транспортних витрат.

Щодо відсутності банківських/платіжних документів, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту XHSE070740415C, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості, судом встановлено, що транспортування Товару відбувалось на підставі Договору на транспортно-експедиторські послуги №0801/23 від 08.01.2024, що надавався при розмитненні, інформація про морське перевезення у ПрАТ "Новий стиль" відсутня. Позивач додатково надав листом №17.04.2025/8 від 17.04.2025 документи: звіт експедитора 05.02.2025, відповідь стосовно транспортних витрат експедитора від 17.04.2025, заявка на перевезення додаток №1, акт здачі приймання робіт №ОУ 0000516 від 06.03.2025, №ОУ-0000517 від 06.03.2025, №ОУ 0000518 від 06.03.2025, платіжна інструкція в національній валюті №1874 від 13.03.2025.

Стосовно відсутності каталогів, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листи) від виробника товару, судова колегія зазначає, що цей документ не належить до обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, подається у разі його наявності. ПрАТ "Новий стиль" подано прайс-лист в тому вигляді, в якому він був отриманий від виробника/постачальника товару. Умови поставки, ціни товару в ньому тотожні тим, які визначені специфікацією та інвойсом.

Щодо доводів відповідача про те, що декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат, в наданих рахунках від 07.08.2024 №3521, від 29.08.2024 №3870 відсутня інформація щодо вартості експедиторської винагороди за межами митної території України, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості, що суперечить інформації зазначеної в листі ДФСУ від 15.03.2016 №5591/6/99-99-19-03-02-15 суд зазначає, що у рахунку-фактурі №СФ-42225 від 22.01.2025 в пункті 1 зазначено: компенсація мультимодального обслуговування за територією України, куди входить і експедиторська винагорода, також звертаємо увагу, що лист ДФСУ від 15.03.2016 №5591/6/99-99-19-03-02-15 носить інформаційний характер, індивідуальну податкову консультацію та не має сили закону.

З приводу доводів відповідача, що декларантом не надана (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну, колегія суддів зазначає таке.

Як зазначено позивачем, у розпорядженні ПрАТ "Новий стиль" відсутня зазначена інформація. В той же час, вона носить не обов`язків характер, щодо навантажувально-розвантажувальних робіт, страхування, експедиторських послуг, позивачем надавались відповідні довідки, крім цього у рахунках експедитора зазначена послуга - компенсація мультимодального перевезення за територією України, куди входить, у тому числі, витрати за кордоном.

Усі інші виявлені митницею розбіжності у поданих до митного оформлення у обсязі матеріалів первісної митної декларації документів за джерелом походження та характером відомостей у даному конкретному випадку не здатні виправдати автоматичне застосування митницею у спірних правовідносинах показника одиниці митної вартості товару за №UA807200/2024/11034 від 18.07.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач під час вчинення власного управлінського волевиявлення з приводу обчислення митної вартості товару використав відомості МД, коригування вартості товару за якої визнано судом протиправним, і відповідне рішення митного органу скасовано у судовому порядку.

Крім того, доказів реалізації позивачем у спірних правовідносинах наміру на безпідставне отримання податкової вигоди у спосіб штучного заниження митної вартості товару відповідач-суб`єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здобув, оскаржені правові акти індивідуальної дії такими мотивами не обґрунтовував.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Отже, вказані доводи відповідача не є належним обґрунтуванням коригування митної вартості товару.

Колегія суддів наголошує, що текст рішення митниці про коригування митної вартості товару не містять ні відомостей про схожість умов поставки товарів за поданою заявником первісною митною декларацією та умовам поставки товару за іншою митною декларацією - МД №UA807200/2024/11034, ані за критерієм виробника товару, ані за критерієм обліку кількості, ані за критерієм однаковості (схожості) умов поставки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність доведеного поза розумним сумнівом факту прийнятної подібності товару та прийнятної подібності умов поставки/імпорту не дозволяє використовувати рівні/однакові показники митної вартості товару до цілком окремих та самостійних господарських операцій, котрі здійснюються різними суб`єктами господарювання юридичними особами приватного права за відсутності доказів доведеного в установленому законом порядку наміру на отримання безпідставної податкової вигоди за рахунок штучного заниження вартості (ціни) товару за зовнішньоекономічним договором/контрактом.

Так, наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 (далі Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Колегія суддів звертає увагу, що текст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, про обсяги партій, про умови поставок, про зміст письмово відображених комерційних домовленостей між резидентом України та іноземним постачальником, про невідповідність цінових показників товару предмету - імпорту відомостям прайс-листів чи будь-яких аналогічних документів виробника товару тощо.

Застосування суб`єктом владних повноважень з причини спрацювання модуля АСАУР ціни товару у межах інших поставок за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд у даному конкретному випадку вважає необґрунтованим, позаяк самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для формування вичерпного управлінського судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів, однаковість параметрів поставок.

Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару, проте митницею такого порівняння зроблено не було.

Крім того, до суду не надано документів, які б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.02.2025 №UA807000/2025/000053/2 прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 по справі № 520/14091/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 13.11.2025 року