Справа № 140/4010/25
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4010/25 пров. № А/857/33810/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року, ухвалене суддею Плахтій Н.Б. у місті Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 140/4010/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.03.2025 № 41 про відмову у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону № 796-XII від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ветли Любешівського району (з 2021 року Камінь-Каширський р-н) Волинської області, де постійно проживала з народження по 01.09.1988, з 10.06.1991 по 31.08.1991, з 06.07.1992 по 20.02.1993, а також зареєстрована та проживає на території Камінь-Каширського (бувшого Любешівського) району (с. Ветли) в 01.06.1993 року по даний час, що стверджується паспортом громадянина України, довідкою Ветлівського старостинського округу Любешівської селищної ради № 135 від 21.03.2025.

Позивачка зазначає, що в період з вересня 1988 по червень 1993 роки навчалась в Львівському сільськогосподарському інституті (зараз Львівський національний університет природокористуванння).

Після проходження навчання позивачка повернулась в с. Ветли, з 01.08.1993 була прийнята на роботу в KCП ім. Мічуріна с. Ветли, а 01.06.1993 зареєструвала в с. Ветли своє місце проживання.

Навчаючись у 1988-1993 роках у Львівському сільськогосподарському інституті, позивачка регулярно перебувала за своїм постійним місцем проживання с. Ветли.

Також позивачка покликається на те, що постійно отримувала поштову кореспонденцію, отримувала різноманітні медичні та соціальні послуги в с. Ветли, де знаходились її особисті речі та належне їй майно.

Відтак, в періоди з 26.04.1986 по 01.09.1988 та з 01.06.1993 по даний час (повних 2 роки 4 місяці по 01.01.1993), в період навчання в 1988-1993 роки з 10.06.1991 по 31.08.1991 та з 06.07.1992 по 20.02.1993 (протягом 8 повних місяців), під час проходження виробничих практик в с. Ветли в колгоспі ім.Мічуріна в 1991 та в 1992-1993 роках, а також в канікулярні періоди під час навчання в 1989 - 1993 роках позивачка постійно проживала (перебувала, працювала) на території населеного пункту с. Beтли, яке згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.08.1990 № 378-р включено до Переліку радіоактивно забруднених населених пунктів внаслідок аварії Чорнобильської АЕС і постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 віднесено до зони добровільного гарантованого підселення (3 категорія).

Вказані періоди проживання (перебування) позивачки в с. Ветли встановлені довідкою Ветлівського старостинсьйого округу Любешівської селищної ради №135 від 21.03.2025, архівною довідкою ЛНУП № 01-25-20-664 від 17.02.2025, архівними довідками Любешівської селищної ради від 14.02.2025 про відпрацювання трудоднів в колгоспі ім. Мічуріна с. Ветли в 1991 та в 1992-1993 роках, а також її трудовою книжкою, згідно якої позивачка з серпня 1988 року була прийнята в члени колгоспу ім. Мічуріна с. Ветли Любешівського району.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII та подальшу виплату як така, що постраждала від Чорнобильської катастрофи, відповідного пенсійного забезпечення.

З приводу призначення позивачці відповідного пенсійного забезпечення, ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області та надала відповідні документи, однак ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення № 41 від 28.03.2025, яким відмовило у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 проживала в зоні добровільного гарантованого відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Позивачка не погоджується з оскаржуваним рішення, оскільки пенсійний орган, на її думку, протиправно не взяв до уваги відомості, встановлені довідками щодо періодів її перебування на території радіоактивного забруднення в с. Ветли Любешівського району Волинської області в період 1988-1993 років, а також не взято до уваги відомості, встановлені архівною довідкою Львівського національного університету природокористування, щодо повних місяців її перебування, в період навчання, під час проходження виробничих практик в 1991 та в 1992-1993 в с. Ветли Любешівського району в колгоспі ім. Мічуріна.

ОСОБА_1 зазначає, що дані про її навчання жодним чином не спростовують факту її фактичного перебування у зоні радіоактивного забруднення внаслідок ЧАЕС навіть в період навчання в 1988-1993 роках, оскільки позивачка в цей час, фактично, проживала в с. Ветли, що підтверджується її посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3). Позивачка зауважує, що в період 1988-1993 років існувало безперешкодне транспортне сполучення з місця її проживання до місця навчання у м. Львові і вона могла кожного тижня літати до місця навчання, оскільки дорога займала приблизно 2 год часу і здійснювалось засобами повітряного транспорту.

Також позивачка зауважує, що документом, який підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом № 796-XII, є виключно посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи, яке недійсним не визнавалось, а її статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється.

10 липня 2025 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела факт постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення протягом не менше 3 років станом на 01.01.1993, оскільки у період з 01.09.1988 по 16.06.1993 навчалася у Львівському сільськогосподарському інституті, що розташований у місті Львові, яке не віднесено до зони радіоактивного забруднення.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.

Таку позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме статтю 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не врахувавши, що наявність посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993.

Крім того, позивачка вказує, що у періоди канікул та практики під час навчання вона поверталася до постійного місця проживання в селі Ветли, що також має враховуватися при обчисленні періоду проживання у зоні радіоактивного забруднення.

Позиція відповідача зводиться до того, що страховий стаж позивачки становить 36 років 4 місяці 17 днів.

Початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки можлива лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії з 26.04.1986 по 31.07.1986 року, незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

Згідно з довідкою Ветлівського старостинського округу Любешівської селищної ради № 135 від 21.03.2025 позивачка зареєстрована та проживала з 01.01.1986 по 01.09.1988, з 10.06.1991 по 31.08.1991, з 06.07.1992 по 20.02.1993 в с. Ветли Любешівського району Волинської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана відповідним органом місцевого самоврядування, як це передбачає абзац дев`ятий підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), не підтверджує факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) станом на 01.01.1993 не менше трьох років, а тому підстави для застосування до позивача положень статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні, позаяк визначені вказаною законодавчою нормою умови щодо проживання/роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років не виконуються.

Відповідно до записів диплому НОМЕР_1 позивачка з 01.09.1988 по 16.06.1993 навчалася в Львівському сільськогосподарському інституті (чиста зона).

Періодичні приїзди на вихідні, канікули додому у період навчання не є підтвердженням факту постійного проживання у відповідній зоні.

Період проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить, станом на 01.01.1993 2 роки 4 місяці 6 днів.

Таким чином, позивачка станом на 01.01.1993 проживала у зоні гарантованого добровільного відселення менше, ніж 3 роки, а тому не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянки, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення з 1986 року Б № 009731.

Позивачка у віці 54 роки звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідно до принципу екстериторіальності розглянуло заяву ОСОБА_1 та прийняло рішення від 28.03.2025 № 41 про відмову у призначенні пенсії, оскільки не підтверджено факт постійного проживання або постійної роботи позивача у зоні станом на 01.01.1993 не менше 3 років.

У зазначеному рішенні відповідач вказав, що документами підтверджено факт постійного проживання (постійної роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 2 роки 04 місяці 06 днів.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно зі статтею 49 Закону № 796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV (далі Закон № 1058-IV) від 09.03.2003 року передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні у зоні гарантованого добровільного відселення зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 6 років, є те, що особа повинна була прожити або відпрацювати у цій зоні не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.

У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.

Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії.

Сторони не заперечують тих обставин, що необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, становить 26 років; страховий стаж позивачки становить 36 років 4 місяці 17 днів; вік позивачки - 53 роки 11 місяців 1 день (20 квітня 1971 р.н.), що дає право на звернення із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Відповідно до статті 15 Закон № 796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи);

Апеляційний суд встановив те, що позивачка має посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (3 категорія) серії НОМЕР_2 .

Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше трьох років.

Зважаючи на те, що посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії видається особам, які постійно проживали або постійно працювали чи постійно навчалися на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01 січня 1993 року не менше 3 років, а для розгляду питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку значення має лише факт проживання чи праці у цій зоні, то посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_2 не підтверджує факт проживання чи праці позивачки на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01 січня 1993 року не менше 3 років.

В такому випадку, до уваги приймаються довідки про період проживання, роботи на території зони гарантованого добровільного відселення.

Проаналізувавши надані письмові докази у справі, апеляційний суд встановив, що за період з 26.04.1986 по 01.01.1993, позивачка проживала (сукупно) на території зони гарантованого добровільного відселення в селі Ветли Любешівського району Волинської області 1121 день, що за загальними правилами перерахунку, де 1 рік приймається за 12 місяців, а 1 місяць - за 30 днів, становить 3 роки, 1 місяць та 11 днів, а саме:

з 26.04.1986 по 31.08.1988 (859 днів) - на підставі довідки Ветлівського старостинського округу № 135, яка підтверджує реєстрацію та проживання позивачки у с. Ветли в цей час.

з 10.06.1991 по 31.08.1991 (83 дні) - на підставі довідки № 135, яка виділяє окремо цей проміжок часу, як час проживання у с. Ветли.

з 06.07.1992 по 31.12.1992 (179 днів) - на підставі довідки № 135 про проживання без реєстрації. Цей факт об`єктивно підтверджується архівними довідками (№ 26/15-13/2-25 та № 27/15-13/2-25) про те, що позивачка у цей самий час (з липня по грудень 1992) працювала в колгоспі ім. Мічуріна у с. Ветли.

Апеляційний суд встановив, що період навчання у Львівському сільськогосподарському інституті (який тривав з 01.09.1988) не може бути врахований як безперервний період проживання у с. Ветли, оскільки надані докази (диплом, довідка інституту) свідчать про те, що у цей час позивачка навчалася і, як наслідок, проживала у місті Львові.

Однак, проживання позивачки у с. Ветли протягом частини періоду навчання підверджується довідкою № 135, яка прямо вказує на проживання у с. Ветли влітку 1991 року. Крім того, факт проживання позивачки у с. Ветли у 1992 році підтверджується не лише довідкою про проживання, але й архівними довідками про її повноцінну трудову діяльність у колгоспі с. Ветли.

Таким чином, апаеляційний суд враховує ті частини загального періоду навчання, щодо яких надано прямі докази, які підтверджують фактичне проживання позивачки саме у с. Ветли.

Проаналізувавши вказані докази про період проживання позивачки у с. Ветли Любешівського району Волинської області, яке належить до зони гарантованого добровільного відселення, апеляційний суд встановив, що позивачка станом на 01 січня 1993 року проживала у цьому населеному пункті більше 3 років.

Зважаючи на наведене, позивачка має право на зниження пенсійного віку, кількість років зниження якого залежить від тривалості проживання позивачки в зонах радіоактивного забруднення.

На підтвердження факту проживання та праці на території гарантованого добровільного відселення, з моменту аварії, тобто з 26 червня 1986 року по 31 липня 1986 року, позивачка надала довідку довідку Ветлівського старостинського округу Любешівської селищної ради від 21.03.2025 № 135, згідно із якою, позивачка дійсно була зареєстрована і проживала в селі Ветли Любешівського району Волинської області з 01.01.1986 по 01.09.1988.

Тобто, позивачка протягом періоду, що дає право на початкову величину зниження пенсійного віку строком на 3 роки (з моменту аварії по 31 липня 1986 року), незалежно від кількості днів), проживала у зоні гарантованого добровільного відселення.

Отже, позивачка має право на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки.

Оскільки додаткове зменшення пенсійного віку застосовується виходячи з розрахунку 1 рік за кожен рік проживання, роботи у зоні гарантованого добровільного відселення, але не більше 6 років, то для обчислення кількості років, на які додатково позивачка має право зменшити пенсійний вік, необхідно встановити час проживання, роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення.

Апеляційний суд встановив, що позивачка зареєстрована та проживала з 01.01.1986 по 01.09.1988, з 10.06.1991 по 31.08.1991, з 06.07.1992 по 20.02.1993 та з 01.06.193 року по 21.03.2025 (дата звернення до ПФУ) в с. Ветли Любешівського району Волинської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується довідкою Ветлівського старостинського округу Любешівської селищної ради № 135 від 21.03.2025 та відміткою паспорта громадянина України.

Отже, загальна тривалість проживання позивачки в с. Ветли Любешівського району Волинської області до 21.03.2025 становить 35 років, 3 місяці та 29 днів.

Встановлені апеляційним судом обставини, свічать про те, що що позивачка має право на зниження пенсійного віку на 6 років, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Таким чином рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.03.2025 № 41 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

З огляду на те, що апеляційний суд встановив, що позивачка має право на зниження пенсійного віку, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області необхідно зобов`язати призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на шість років, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII .

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.03.2025 № 41 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на шість років, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 20.04.2025 року.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року, у справі № 140/4010/25 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.03.2025 № 41 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на шість років, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 20.04.2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель