Справа № 160/13189/25
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/13189/25

Головуючий суддя І інстанції Боженко Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 в адміністративній справі №160/13189/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області:

- № від 24.01.2025 (Форма «Р»), відповідно до якого контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання на 136 668,23 грн., утому числі, 109 334,58 грн. єдиного податку за 2018 рік та 27 333,65 грн. штрафу (у розмірі 25%);

- № від 24.01.2025 (Форма «Р»), відповідно до якого контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання на 998 307,47 грн., у тому числі, 798 645,98 грн. військового збору за 2015-2016 роки та 199 661,49 грн. штрафу (у розмірі 25%).

- № від 24.01.2025 (Форма «Р»), відповідно до якого контролюючим органом збільшено суму грошового зобов`язання на 11 979 689,74 грн., у тому числі, 9 583 751,79 грн. податку на доходи фізичних осіб за 2015-2016 роки та 2 395 937,95 грн. штрафу (у розмірі 25%).

- № від 24.01.2025 (Форма «ПС»), відповідно до якого контролюючим органом застосовано штрафні санкції за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015-2016 роки в розмірі 680,00 грн.

- № від 24.01.2025 (Форма «ПС»), відповідно до якого контролюючим органом застосовано штрафні санкції за ненадання документів у повному обсязі 01.01.2015-31.12.2016; 01.01.2018- 30.09.2018 в розмірі 1020,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.01.2025 року №, №, №, №, №.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що документальна позапланова перевірка позивача була призначена у відповідності з приписами законодавства, оскільки до ГУ ДПС надійшла інформація від Дніпропетровської обласної прокуратури листом від 17.08.2021 №15/2-2167 вих-21 (вхідний ГУ ДПС №51432/5 від 20.08.2021) що ОСОБА_1 шляхом приховування об`єкта оподаткування ухилявся від сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного податку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів. Вказано, що станом на дату початку перевірки- 29.11.2024р. ППФО ОСОБА_1 , в порушення п.44.1 п.44.3 ст.44, п.85.2. ст.85 Кодексу №2755, не надано до перевірки первинні документи за період з 01.01.2015 по 20.08.2018, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 15.03.2018 по 20.08.2018, документи, які пов`язані із місцем провадження господарської діяльності, інформацію щодо заборгованості по розрахунках з контрагентами, про залишки товарно-матеріальних цінностей, щодо транспортування ТМЦ, відомості нарахування та видачі заробітної плати найманим працівникам, трудові угоди, табелі обліку робочого часу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом відповідача від 29.10.2024 року №5387-П призначено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 29.11.2024 року тривалістю 5 робочих днів за період діяльності з 01.01.2015 року по 20.08.2018 року з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період діяльності з 15.03.2018 року по 20.08.2018 року з метою правильності нарахування, обчислення сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

12 грудня 2024 року відповідачем складено Акт перевірки з відповідного предмету №3985/04-36-24-08/ (далі Акт перевірки, т. 1, а.с. 35-59). Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме: пп.164.2.20 п.164.2 ст. 164, пп.168.2.1 п.168.2 ст. 168 та п. 167.1. ст. 167 Податкового кодексу України внаслідок отримання грошових коштів у значних обсягах на карткові рахунки, донараховано податку з доходів фізичних осіб всього на 9 583 751, 79 грн., у т.ч. за 2015 рік на 8 571 963,00 грн., за 2016 рік на 1 011 788, 79 грн.; пп.1.2, пп.1.5 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок отримання грошових коштів у значних обсягах на карткові рахунки, в результаті донараховано суму військового збору, який підлягає сплаті до бюджету всього на 798 645,98 грн., у т.ч. за 2015 рік на 714 330,25 грн., за 2016 рік на 84 315,73 грн.; п.44.1 п.44.3 ст. 44, п.293.4 ст. 293 Податкового кодексу України внаслідок неможливості встановлення виду діяльності, за результатом якого отримано дохід від провадження підприємницької діяльності платником єдиного податку ІІІ групи за період з 15.03.2018 по 20.08.2018, донараховано суму єдиного податку на суму 236519,78 грн.; пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.176.1 ст. 176, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України: а саме: неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015, 2016 роки; пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, Порядка обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року № 1588 в частині неподання інформації щодо об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язанні з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП.

На Акт перевірки позивачем подавались заперечення від 30.12.2024 року (т. 1, а.с. 68), які листом відповідача від 17.01.2025 року №3523/6/04-36-24-08-12 розглянуті (т. 1, а.с. 82). Визнано, що заперечення позивача частково спростовують висновку Акту перевірки в частині визначення суми податкових зобов`язань з ЄСВ, з цих підстав викладено висновок Акту перевірки у відповідній частині в новій редакції.

В подальшому на підставі Акту перевірки відповідачем прийняті ППР від 24.01.2025 року, які є предметом оскарження (т. 1, а.с. 100-115):

1) №, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з ПДФО на 9583751,79 грн., а також застосовано штрафну санкцію у розмірі 2395937,95 грн. (всього 11979689,74 грн.);

2) №, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з військового збору на 798645,98 грн., а також застосовано штрафну санкцію у розмірі 199661,49 грн. (всього 998307,47 грн.);

3) №, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з Єдиного податку на суму 109334,58 грн., а також застосовано штрафну санкцію у розмірі 27333,65 грн. (всього 136668,23 грн.);

4) №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 680 грн. за неподання податкових декларацій;

5) №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 1020,00 грн. за ненадання відповіді на запит під час перевірки.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведених податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до положень підпунктів 19-1.1.4, 19-1.1.13 - 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; забезпечують контроль за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин.

За змістом підпунктів 20.1.4., 20.1.6., 20.1.9, 20.1.14, 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Під час здійснення планових перевірок платників податків, які є фінансовими агентами, предметом перевірки також є дотримання фінансовими агентами вимог статті 39-3 цього Кодексу.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п.п. 78.1.1, 78. 1.2, 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;

розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Пунктом 79.1 статті 79 ПК України встановлено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Як свідчать встановлені обставини справи, спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті за результатом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, яка була призначена на підставі наказу від 29.10.2024 року № 5387.

Відповідно до наведеного наказу, документальна позапланова невиїзна перевірка була призначена на підставі п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.2 п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням податкової інформації, що свідчить про порушення позивачем податкового законодавства та надходження відомостей про державну реєстрацію припинення платника податків фізичної особи ОСОБА_1 .

Так, як вже зазначалось, згідно пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що податкова інформація може зумовлювати проведення перевірки лише «якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту».

Відтак, у разі отримання інформації про порушення платником валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такі органи зобов`язані здійснити заходи податкового контролю за таким платником шляхом, по-перше, направлення на його адресу обов`язкового письмового запиту на отримання пояснень та їх документальних підтверджень, а по-друге, здійснення перевірки такого платника в разі ненадання ним пояснень та документів.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 08.07.2025 року у справі №500/5479/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто, чітко окреслені обставини, які свідчать про порушення (можливе порушення) платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. При цьому у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01.07.2025 року у справі №160/9196/23.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем запити на адресу відповідача не надсилались, що останнім, з урахуванням ч. 2 ст. 77 КАС України, спростовано не було.

Відтак, відповідачем не було дотримано обов`язкової вимоги для призначення перевірки, на підставі пп. 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу.

Поряд з вказаним, що стосується отриманої відповідачем податкової інформації, яку останній поклав в основу для призначення перевірку, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Згідно п. 71.1. ст. 72 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до п. 72.1. ст. 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

- від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, зокрема інформація: про об`єкти оподаткування, що надаються та/або реєструються такими органами. Зазначена інформація повинна містити, зокрема, вид, характеристики, індивідуальні ознаки об`єкта оподаткування (в разі наявності), за якими його можна ідентифікувати; про результати здійснення державного контролю за господарською діяльністю платника податків; що міститься у звітних документах (крім персоніфікованої статистичної інформації), які подаються платником податків органам виконавчої влади та/або органам місцевого самоврядування; про встановлені органами місцевого самоврядування ставки місцевих податків, зборів та надані такими органами податкові пільги; про дозволи, ліцензії, патенти, свідоцтва на право провадження окремих видів діяльності, яка повинна містити, зокрема: найменування платника податків, якому видані такі дозволи, ліцензії, патенти; податковий номер або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи; вид дозвільного документа; вид діяльності, на провадження якої видано дозвільний документ; дату видачі дозвільного документа; строк дії дозвільного документа, інформацію про припинення (зупинення) дії дозвільного документа із зазначенням підстав такого припинення (зупинення); сплату належних платежів за видачу дозвільного документа; перелік місць провадження діяльності, на яку видано дозвільний документ; про експортні та імпортні операції платників податків; переліки фінансових установ, професійних учасників ринків капіталу, інститутів спільного інвестування та осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі види фінансових послуг;

- від банків, інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей - інформація про наявність та рух коштів на рахунках/електронних гаманцях платника податків, звіти про підзвітні рахунки, подані від фінансових агентів;

- від осіб, які є фінансовими агентами, - звіти про підзвітні рахунки, інші документи та інформація, надані відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу;

- від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів;

- за наслідками податкового контролю;

- для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку, а також інформація, наведена у скарзі покупця (споживача) щодо порушення платником податків встановленого порядку проведення розрахункових операцій із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій;

- від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифрової економіки, інформацію про відповідність резидентів Дія Сіті вимогам Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", зокрема щодо включення/виключення платників податків до/з реєстру Дія Сіті;

- з Єдиного державного реєстру судових рішень - обвинувальні вироки суду, що набрали законної сили, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 369, 369-2 Кримінального кодексу України, стосовно осіб - платників податків або будь-яких інших осіб, які діяли від імені та/або в інтересах таких платників податків, із зазначенням у тексті вироку відомостей, що не можуть бути розголошені у текстах судових рішень, відкритих для загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Пунктом 73.1. ст. 73 Податкового кодексу України встановлено, що інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається контролюючим органам періодично або на окремий письмовий запит контролюючого органу у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 2 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

Згідно з статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Існує чіткий та обмежений перелік підстав, за яких контролюючий податковий орган може призначити податкову невиїзну документальну перевірку, така підстава як отримання від органу прокурати листа з проханням провести перевірку відсутня та не передбачена податковим законодавством.

Як видно з пояснень відповідача, відображених в апеляційній скарзі, останнім було отримано лист Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.08.2021 року №15/2-2167вих-21 (Т.1 а.с.156), в якому орган прокуратури повідомив про те, що позивач обвинувачувався в ухиленні від сплати податків, однак його звільнено від кримінальної відповідальності, а цивільний позов залишено без розгляду. Просив надати інформацію чи були чи будуть вживатися відповідачем заходи з метою захисту інтересів держави щодо стягнення з позивача збитків у вигляді несплачених податків, а також просив повідомити чи проводилася перевірка позивача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідний лист хоча й не містив буквального прохання на призначення перевірки, однак за змістом саме такий лист і зумовив призначення перевірки і став її фактичною підставою, що відображено в т.ч. в матеріалах перевірки.

Фактично, відповідач, на запит щодо вчинення певних дій і ініціював відповідні дії, що, з урахуванням раніше та далі вказаного, свідчить про протиправний характер призначення перевірки в зв`язку з отриманням такого листа.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що існує чіткий та обмежений перелік підстав, за яких контролюючий податковий орган може призначити податкову невиїзну документальну перевірку, така підстава як отримання від органу прокурати листа з проханням провести перевірку відсутня та не передбачена податковим законодавством.

Наведений лист прокуратури не є податковою інформацією, у розумінні частини 1 статті 16 Закону України «Про інформацію», виходячи з повноважень та функцій прокуратури, передбачених Законом України «Про прокуратуру» та статті 131-1 Конституції України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.04.2025 року по справі № 808/1099/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Більш того, в ході перевірки відповідач використовував диски, надані органом прокуратури, на яких зафіксовані виписки по рахунках позивача, в т.ч. ті, відомості про існування та рух коштів на яких у відповідача був відсутній (наприклад, суд вже згадував, що у п. 1.11. Акту перевірки відповідач прямо вказував, що існування 21 банківського рахунку з інформацією по них наявних від органу прокуратури).

Між тим, відповідачем, до суду не надано таких дисків, а також не надано документів, на підставі яких такі диски отримані відповідачем.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності призначення документальної позапланової невиїзної перевірки на підстав п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Поряд з зазначеним, відповідно до наказу від 29.10.2024 року № 5387 про призначення перевірки, останній було прийнято також на підставі пп. 78.1.2. та п. 78.1.7. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України.

Як вже зазначалось, відповідно до п.п. 78. 1.2, 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;

розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Як видно з матеріалів справи, підставою для призначення перевірки на підставі п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України були висновки відповідача щодо неподання позивачем декларацій за 2015-2016 роки.

Так, відповідно до п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно пп. 102.2.1. п. 102.2. ст. 102 Податкового кодексу України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5 (далі Перелік).

Згідно п. 283, 284 Переліку спірні декларації підлягали зберіганню 5 років.

Як видно з матеріалів справи, позивач надав до суду поштові накладні ТММ Експрес про відправку відповідних податкових декларацій за 2015-2016 роки (т.1., а.с. 193, 194).

Згідно таких квитанцій звітність позивачем подавалася, була направлена контролюючому органу 18.04.2016 року та 20.04.2017 року.

Відповідач доказів на спростування такої позиції позивача не надавав, змістовні заперечення проти наданих доказів не наведено.

Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи ненадання відповідачем будь-яких доказів на спростування доказів позивача (наприклад, виписок про вхідну кореспонденцію за відповідний період, довідок уповноважених осіб і тд), відсутні підстави для висновку щодо неподання такої податкової звітності позивачем, та як наслідок відсутні правові підстави для призначення перевірки на підставі п.п. 78. 1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Що стосується правомірності призначення перевірки на підставі п.п. 78. 1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що пп. 78.1.7. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України стосується «початку» процедури припинення підприємницької діяльності ФОП.

Як видно з матеріалів справи, припинення підприємницької діяльності позивача мало місце 20.08.2018 року, номер запису: 2123136. Тобто, поза розумним сумнівом, що в 2024 році відповідач не призначав перевірку через «початок процедури припинення підприємницької діяльності позивача», яка була припинена за понад 6 років до цього.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що визначені відповідачем у наказі про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.10.2024 року № 5387 підстави для її проведення є непідтвердженими, що в свою чергу свідчить про протиправність її призначення та проведення, а отже нівелювання її результатів та висновків, які суд першої інстанції, в тому числі, вірно вважав не підтвердженими, а відповідно правові наслідки такої перевірки, які мають вираження у прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень, свідчать про необхідність визнання їх протиправними та скасування.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 в адміністративній справі № 160/13189/25 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва