Справа № 300/5211/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" листопада 2025 р. справа № 300/5211/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кафарського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Вакун В.В.,
представника позивача Чекайла В.М.,
представника відповідача Гамуляк О.М.,
представників третьої особи Лісовської Л.О., Федорців О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, треті особи на стороні відповідача: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, Міністерство Фінансів України, про визнання протиправним та скасування подання,
Комунальне підприємство «Івано-Франківськводоекотехпром» (далі КП «Івано-Франківськводоекотехпром», позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (далі ГУ ДКСУ в Івано-Франківській області, відповідач), треті особи на стороні відповідача: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, Міністерство Фінансів України, про визнання протиправним та скасування подання №5.3 від 27.05.2025 про здійснення до КП «Івано-Франківськводоекотехпром» заходів щодо стягнення простроченої заборгованості за субкредитними угодами, укладеними з Міністерством фінансів України в рамках спільних проектів із Світовим та Європейським банками (пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньо-економічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, КБД 21081000) станом на 01.05.2025:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КП «Івано-Франківськводоекотехпром» при отриманні адміністративного позову з додатками за позовом ГУ ДПС в Івано-Франківській області до комунального підприємства про стягнення боргу на суму 142 477 514,55 грн стало відомо про подання №5.3 від 27.05.2025 ГУ ДКСУ в Івано-Франківській області, яке сформоване на підставі приписів Порядку взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2016 №621 та Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості від 02.03.2011 №174. Позивач вважає, що прийняте відповідачем спірне подання №5.3 від 27.05.2025 є неправомірним та таким, що прийнято з порушеннями чинного законодавства України, а отже підлягає скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків (т. 1 а.с. 112-114).
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.09.2025 (т. 1 а.с. 119-120).
Відповідач скористався правом на подання відзиву та 19.08.2025 представником відповідача через підсистему «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву, в якому проти заявлених позовних вимог заперечила. Зазначила, що Державна казначейська служба на підставі інформації, отриманої від Міністерства фінансів на підставі пунктів 4 та 8 Порядку №174, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання Державного бюджету та інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені (пункт 9 Порядку №174). З метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом, інформують органи Державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені (пункт 10 Порядку №174). Зазначена інформація подається до органу Державної податкової служби у вигляді Подання за формою, встановленою згідно з додатком 1 до Порядку №174.
22.08.2025 судом зареєстровано пояснення Міністерства фінансів України щодо позову, які подано через систему «Електронний суд». У поясненнях третя особа просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», оскільки За КП «Івано-Франківськводоекотехпром» обліковується прострочена заборгованість перед державним бюджетом з обслуговування та погашення залучених субкредитів, наданих КП «Івано-Франківськводоекотехпром». Зазначено, що до спірних правовідносин щодо нарахування пені на прострочену заборгованість перед державним бюджетом за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та кредитами з бюджету (бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою у минулі роки), яка виникла у період до 24.02.2022 застосовуються положення відповідно договорів та законодавства, що регулює вказані правовідносини. Тому, керуючись нормами Цивільного кодексу України та Бюджетного кодексу України, Міністерство фінансів України не нараховує пеню за прострочення боргових зобов`язань, термін сплати яких настав у період дії в Україні воєнного стану. Однак у КП «Івано-Франківськводоекотехпром» наявна заборгованість, термін сплати якої настав до введення в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022. Також, Міністерство фінансів України наголосило, що позивачем у позовній заяві хибно ототожнюються поняття «сертифікат про форс-мажорні обставини» та «висновок про настання істотної зміни обставин», які не є ідентичними. Так, зважаючи на те, що згідно з долученими до позовної заяви висновками Івано-Франківської торгово-промислової палати від 06.09.2024 №В-513 та №В-513-1 істотною зміною обставин є такі обставини, що є прямим наслідком військової агресії російської федерації проти України, однак не обставини, що мали місце до введення в Україні воєнного стану, нарахування пені для КП «Івано-Франківськводоекотехпром» на прострочену заборгованість за Угодою/Договором про субкредитування є правомірним і таким, що здійснено відповідно до положень чинного законодавства та умов Угоди/Договору про субкредитування (т. 1 а.с. 146-152).
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області також подало суду пояснення щодо позову, які зареєстровано судом 22.08.2025. У поясненнях третя особа просить відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість (т. 1 а.с. 185-187).
29.08.2025 КП «Івано-Франківськводоекотехпром» подало суду відповідь на відзив, у якій наполягає у задоволенні позовних вимог (т. 1 а.с. 201-205).
Протокольною ухвалою від 02.09.2025 судом оголошено перерву до 02.10.2025 у зв`язку із витребуванням додаткових доказів (т. 2 а.с. 70).
Протокольною ухвалою від 02.10.2024 судом закрито підготовче провадження в адміністративній справі №300/5211/25 та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 89).
Протокольною ухвалою від 29.10.2025 судом оголошено перерву до 06.11.2025 для надання часу із ознайомленням із доказами, наданим представником позивача (т. 2 а.с. 102).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях та додаткових поясненнях.
Представники третіх осіб також заперечили щодо задоволення позову з підстав, викладених у письмових поясненнях.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, ознайомившись зі змістом відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та письмовими поясненнями, а також заслухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно пунктів 5.1 і 5.7 Угоди Субпозичальник погашає основну суму Субкредиту відповідно до графіку погашення, що міститься у додатку до цієї Угоди. У разі зміни графіку погашення позики, викладеного у Додатковій статті 3 Угоди про позику, відповідні зміни вносяться до графіку погашення Субкредиту, що оформлюється додатковою угодою до цієї Угоди. Погашення, обслуговування Субкредиту та сплата будь-яких платежів за цією Угодою здійснюється шляхом перерахування Субпозичальником гривневого еквіваленту відповідної суми у валюті Позики (за офіційним курсом НБУ на день перерахування коштів) на вказаний Субкредитором рахунок.
Субпозичальник, згідно підпункту 8.1.4 пункту 8.1 Угоди зобов`язаний своєчасно здійснювати платежі в рахунок погашення боргу по основній сумі Субкредиту, комісійних по зобов`язаннях, відсотках, маржі та інших платежах, передбачених цією Угодою, інформувати Субкредитора в триденний термін про зміни банківських установ, у яких знаходяться рахунки Субпозичальника в національній та іноземній валюті.
Засобом забезпечення виконання Субпозичальником своїх зобов`язань за цим Договором є гарантія Івано-Франківської міської ради від 07.09.2010 за №1, надана Івано-Франківською міською радою Міністерству фінансів України (пункт 6.1 Договору).
Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області направило до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області подання №5.3 від 27.05.2025 про здійснення до КП «Івано-Франківськводоекотехпром» заходів щодо стягнення простроченої заборгованості за субкредитними угодами, укладеними з Міністерством фінансів України в рамках спільних проектів із Світовим та Європейським банками (пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньо-економічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, КБД 21081000) станом на 01.05.2025:
Не погоджуючись із оскаржуваним поданням відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
В силу вимог частини 3 статті 17 Бюджетного кодексу України державні (далі БК України) (місцеві) гарантії надаються на умовах платності, строковості, а також забезпечення виконання зобов`язань у спосіб, передбачений законом. Обов`язковою умовою надання державної (місцевої) гарантії, крім державних гарантій на портфельній основі, є укладення договору між Борговим агентством України (відповідним місцевим фінансовим органом) та суб`єктом господарювання про погашення заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за виконання гарантійних зобов`язань. Істотними умовами такого договору мають бути зобов`язання суб`єкта господарювання:
внести плату за надання державної (місцевої) гарантії;
надати майнове або інше забезпечення виконання зобов`язань за гарантією;
відшкодувати витрати державного (місцевого) бюджету, пов`язані з виконанням гарантійних зобов`язань;
сплатити пеню за прострочення відшкодування зазначених витрат. Пеня нараховується за кожний день прострочення сплати заборгованості у національній валюті з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день нарахування пені;
надати гаранту права на договірне списання банком коштів з рахунків суб`єкта господарювання на користь гаранта.
Згідно з вимогами частини восьмої статті 17 БК України, у разі виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) гарантійних зобов`язань перед кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного (місцевого) бюджету або шляхом укладання з такими кредиторами договорів про реструктурування сум, повернення яких гарантовано, у суб`єктів господарювання, зобов`язання яких гарантовані, з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими під державні (місцеві) гарантії, в обсязі фактичних витрат державного (місцевого) бюджету та/або таких реструктурованих сум, а до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади) переходять права кредитора та право вимагати від таких суб`єктів господарювання погашення заборгованості в установленому законом порядку, якщо такі права не були передбачені відповідними договорами.
Згідно з частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу України, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає, поряд з іншим, розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства.
Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому, суд зазначає, що Розділом VI Угоди та Розділом VI Договору встановлюється відповідальність за неналежне виконання зобов`язань. Зокрема, згідно з пунктом 14.1, субпозичальник несе відповідальність перед Субкредиторомза несвоєчасне повернення, неналежне обслуговування Субкредиту та сплату іншихплатежів за цим Договором, всім належним йому майном, майновими правами та коштами, на які може бути звернено стягнення, а також за нецільове використання коштів Субкредиту. Субпозичальник несе відповідальність за достовірність інформації, що наведена у первинних документах, згідно з якими використовуються кошти Субкредиту.
Пунктом 14.2 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання Субпозичальником своїх обов`язків із своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цим Договором Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, в поряджу, визначеному чинним законодавством України».
Суд зауважує, що згідно з вимогами частини дев`ятої статті 17 БК України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) не поширюється. У разі порушення справи про банкрутство суб`єкта господарювання простроченою заборгованістю вважаються всі планові платежі з повернення кредиту (позики) на момент порушення справи. У разі надання державної (місцевої) гарантії для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань суб`єктів господарювання податкові органи стягують всю суму простроченої заборгованості за таким кредитом (позикою) з подальшим перерахуванням кредитору частини стягнутої суми пропорційно до негарантованої частини зобов`язань за кредитом (позикою).
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що у разі наявності у суб`єкта господарювання простроченої заборгованості перед державою за кредитом (позикою), залученим державою або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню), податковий орган, стягує таку заборгованість у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі Порядок №174).
Порядок №174 регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надав бюджетні позички/фінансову допомогу у 1993-1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою; встановлює механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та територіальними органами Державної казначейської служби на суми простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Мінфіном у 1993-1998 роках.
Пунктами 3, 4 Порядку №174 визначено, що облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані.
Кошти в національній валюті, що надходять в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені зараховуються на окремий рахунок, відкритий у Державній казначейській службі.
Облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані.
Кошти, що надходять до бюджету в рахунок погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, зараховуються органами Державної казначейської служби на рахунки, відкриті згідно з бюджетною класифікацією.
Перерахунок в іноземну валюту бюджетної позички/фінансової допомоги коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.
За правильність спрямування коштів (у рахунок погашення, обслуговування, сплати відсотків, пені тощо) та заповнення реквізитів відповідає платник.
Датою погашення простроченої заборгованості перед державою за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, нарахованих відсотків та нарахованої на суму простроченої заборгованості пені вважається дата зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.
Пунктами 6-10 Порядку №174 передбачено, що Державна казначейська служба:
інформує Мінфін, Державну податкову службу і банк-агента щомісяця до 10 числа про суми і дати надходження коштів до державного бюджету в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами в розрізі кодів бюджетної класифікації та кредитних (субкредитних) угод (станом на 1 число місяця, що настає за звітним);
інформує Кабінет Міністрів України раз на півріччя та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, про стан погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою.
Мінфін на підставі інформації банку-агента, яка подається відповідно до агентського договору між Кабінетом Міністрів України та банком-агентом, та інформації Державної казначейської служби, зазначеної в пункті 7 цього Порядку:
інформує Кабінет Міністрів України раз на півріччя та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, про стан погашення простроченої заборгованості за кредитами;
подає Державній казначейській службі щомісяця та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформацію про зміну розміру існуючої заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені (станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом).
Державна казначейська служба на підставі зазначеної в пунктах 4 і 8 цього Порядку інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету та протягом тижня після надходження інформації, зазначеної в пункті 8 цього Порядку, інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені, а також про розмір простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою.
З метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом:
інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені;
нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.
Пеня нараховується: Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами; територіальними органами Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника на прострочену заборгованість за бюджетними позичками/фінансовою допомогою (пункт 12 Порядку №174).
Пеня нараховується у гривнях на суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання гарантій або кредитів, залучених державою) у порядку, передбаченому відповідними законодавчими актами чи кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги (пункт 13 Порядку №174).
Нарахування пені припиняється в день надходження коштів у рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою. У разі часткової сплати суми простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою нарахування пені зупиняється щодо такої сплаченої частки.
Мінфін припиняє нарахування пені на суму простроченої заборгованості за кредитами на підставі виписки з окремого рахунка та/або повідомлення про надходження коштів в іноземній валюті, отриманих від Державної казначейської служби відповідно до пункту 4 цього Порядку.
У разі погашення простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою (її частини) іншим способом, ніж через сплату за платіжним документом, нарахування пені припиняється в день фактичного здійснення такого погашення, зафіксованого у відповідних документах (пункт 14 Порядку № 174).
Відповідно до вимог пункту 15 Порядку №174 прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками / фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.
Отже, Порядком №174 визначено чіткий і послідовний алгоритм дій органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, а також механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії. Зокрема:
- облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані (пункт 3);
- пеня нараховується Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами (пункт 12);
- Державна казначейська служба на підставі зазначеної в пунктах 4 і 8 цього Порядку інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету та протягом тижня після надходження інформації, зазначеної в пункті 8 цього Порядку, інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені (пункт 9);
- з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені (пункт 10).
Виходячи зі змісту положень Порядку №174, територіальні органи Державної казначейської служби не наділені повноваженнями ведення обліку заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами, нарахування пені на прострочену заборгованість за кредитами чи внесення змін щодо розміру заборгованості за такими кредитами.
При цьому територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом зобов`язані інформувати органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені.
Таким чином, у спірному випадку, зважаючи на наявність у позивача станом на 01.05.2025 простроченої заборгованості за субкредитами, на Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області покладений обов`язок проінформувати Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про розмір простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені КП «Івано-Франківськводоекотехпром» виключно згідно поданих даних Міністерства фінансів України.
Таким чином, суд констатує, що у порядку, визначеному чинним законодавством, а саме, дотримуючись вимог Порядку №174, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, як територіальний орган Державної казначейської служби, направило до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області спірне подання №5.3 від 27.05.2025 про здійснення до КП «Івано-Франківськводоекотехпром» заходів щодо стягнення простроченої заборгованості за субкредитними угодами.
Подання органу Державної казначейської служби, внесене до контролюючих органів в порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством, є достатньою та належною підставою для стягнення з боржника простроченої заборгованості боргу перед державним бюджетом за кредитами, залученими державою.
Водночас, варто відмітити, що саме по собі подання носить лише обліковий, інформативний характер щодо наявності суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою перед державою.
А тому, суд констатує, що такі дії Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області відповідають вимогам пункту 10 Порядку №174, є правомірними, тобто відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.
Відтак, підстав для визнання протиправним та скасування подання Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області №5.3 від 27.05.2025, судом не встановлено.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасникам справи рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ Мої справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 17 листопада 2025 р.