Справа № 619/5472/25
Суддя: Овсянніков В. С.
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 619/5472/25
провадження № 2-а/619/78/25
РІШЕННЯ

іменем України

14 листопада 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., представника позивача Васюка М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 5627302 від 02.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, та стягнення штрафу у розмірі 1 700 гривень.

Позовні вимоги вмотивовані тим, 02.09.2025 інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області сержантом поліції Мяло В.В. було винесено постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП серія ЕНА № 5627302 та накладено штраф у розмірі 1 700 гривень. Вказує, що обставин правопорушення вказують, що 02.09.2025 водій керував транспортним засобом у населеному пункті зі швидкістю 125 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Позивач вважає постанову про притягнення до адміністративної відповідальною серія ЕНА № 5627302 від 02.09.2025 незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Пояснив, що він рухаючись по трасі АД М03 Київ Харків - Довжанський (306 км.) з дотриманням вимог ПДР був протиправно зупинений працівниками поліції та йому не було надано належним чином доказів вчиненого порушення. Одразу ж, приблизно протягом 20 хвилин після зупинки, 02.09.2025 Інспектор виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Проте, на місці розгляду справи Інспектор не ознайомив Позивача із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституцією України, ст. 268 КУпАП, до того ж не надав Позивачу можливості вчинити дії спрямованих на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

Зазначає, що така постанова про адміністративне правопорушення була винесена за відсутністю будь-яких доказів, а тому будь-які звинувачення про порушення п. 12.4 ПДР є такими, що не відповідають дійсності.

Після оприлюднення звинувачення у порушенні п. 12.4 ПДР, Інспектор повернувся до свого патрульного автомобіля, де було винесено постанову про адміністративне правопорушення, без проведення стадії підготовки до розгляду, не було проведено розгляду клопотань, не були дослідженні жодні докази, не були заслухані пояснення осіб, які є учасниками справи, не здійснювалась відеофіксація під час виконання Інспектором своїх повноважень. Такі дії Відповідача свідчать про грубе порушення вимог ст. 278, 279 КУпАП.

Справа була розглянута на місці зупинки, відсутня можливість у Позивача скористатись своїми правами, відсутня процедура проведення розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також сержант поліції Мяло В.В. не надав жодних доказів того, що на вимірювальну техніку Trucam є свідоцтво та, що цей пристрій повірений у встановлений законом порядку, а також зазначає, що вимірювальний технічний засіб «TruCam» не був стаціонарно встановлений, а правопорушення зафіксовано «з рук» інспектора.

Позивач не мав можливості перевірити вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний Trucam на реєстрацію у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, якийопублікований на офіційному веб-порталі ДП «Укрметртестстандарт» та сертифікат приладу.

Звертає увагу, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У постанові не зазначено технічний засіб, яким було здійснення вимірювання швидкості, та технічний пристрій, яким було здійснено відеозапис, а тому відсутні докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

Вказане стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у відзиві на позов заперечував щодо задоволення позову, зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Пояснив, що під час несення служби у Полтавській області, м. Решетилівка, 02.09.2025 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000776) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 125 (сто двадцять п`ять) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 75 (сімдесят п`ять) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, представився та пояснив суть правопорушення, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Після цього інспектор попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.

За результатом розгляду справи винесено постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП. До постанови в якості доказу долучено фото та відео, відзняті за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000776), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення.

Щодо правомірності притягнення до адміністративної відповідальності та правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Інструкцією з використання приладу TruCam передбачено використання лазерного вимірювача як в автоматичному режимі, так і в ручному. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Зазначив, що достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Пояснив, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки у даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, унесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування у Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Усі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Зазначив, можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва «LaserTechnologyInc» також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 18.09.2024 № 04/04/02/-15478/ВН, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32618, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 20.11.2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000776 є придатним до застосування (додається).

Що стосується використання приладу із рук, а не з триноги.

Лазерний вимірювач ТruСАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач ТruСАМ також може бути встановлений на триногу, що передбачено інструкцією із експлуатації, як передбачено і використання із рук.

Норма ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не містить імперативного припису щодо розміщення відеотехніки виключно стаціонарно вмонтованим способом. При цьому вимірювання швидкості руху відбувалося за допомогою приладу TruCAM, розміщеного по зовнішньому периметру дороги. Крім того, у свідоцтві про повірку приладу TruCAM TC зазначено про можливість використання вказаного приладу в ручному режимі. Відповідач вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» Відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

У зв`язу з чим, посилання позивача на порушення порядку експлуатації приладу TruCam, та збільшення похибки в результаті такого використання є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним, а також наданими відповідачем документами до відзиву.

Також зазначив, що на місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами згідно ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у тому числі і правом на правову допомогу, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації.

Що стосується позовних вимог про визнання дій інспектора протиправними зазначила наступне.

Поліцейський законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Так, не дії інспектора, а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер. Крім того, дії з складання постанови у справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами, своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством.

У зв`язку із вищевикладеним, вважає необґрунтованим позовні вимоги про визнання дій інспектора Мяло В.В. при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними.

Просила суд прийняти рішення у справі, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи просила провести без участі представника Департаменту патрульної поліції.

До відзиву на позов представником відповідача надано:

-відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000776) відеозапис _8C000_0902_091954.avi (на якому зафіксовано, що водій транспортного засобу Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 125 (сто двадцять п`ять) км/год); відеозаписи з портативних відеореєстраторів файл відеозапису:1export-heoeb_.mp4 та 2export-heoeb_.mp4 (на яких зафіксовано складання оскаржуваної постанови); Фото з приладу TruCam; Cертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки; Cвідоцтво про повірку ТС000776 2024-2025; Експертний висновок; відповідь - пояснення Мінекономрозвитку щодо виключення TruCam із реєстру; Відповідь служби відновлення та розвитку інфраструктури у Полтавській області; Лист ДП «Укрметртестстандарт» щодо ручного режиму використання; копія постанови серії ЕНА № 5627302 від 02.09.2025; довіреність представника; підтвердження направлення відзиву позивачу та його представнику.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Відповідач представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позов просила справу розглянути без участі Департаменту.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.09.2025 інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області сержантом поліції Мялом В.В. винесено постанову серії ЕНА № 5627302 від 02.09.2025 відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 4 ст. 122 КпАП України, а саме: 02.09.2025 о 09:36 по дорозі М-03: Київ - Харків Довжанський, кілометр 360 км, у м. Решетилівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом моделі «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 125 (сто двадцять п`ять) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху у межах населеного пункту на 75 (сімдесят п`ять) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС000776.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 цього Закону унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі - Інструкція № 1395)

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частиною 4 статті 122 КУпАП.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що порушення, визначеного п. 12.4 ПДР України, обмеження швидкості руху зафіксовано відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCAM TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000776).

Так, на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано до суду оптичний диск з місця події, на якому міститься відеозапис правопорушення та провадження у справі, а також свідоцтво про повірку регульованого засобу вимірювальної техніки, експертні висновки та інші документи щодо використання приладу TruCАМ LTI 20/20 (серійний номер ТС000776).

З приводу доводів позивача про те, що використання приладу TruCАМ здійснювалось інспектором в ручному режимі, варто зазначити, що лазерний вимірювач TruCАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та, крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCАМ LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Під час вимірювання швидкості руху, поліцейський виконує наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискає спусковий гачок приладу (на фото видно, як позначка фіксується на автомобілі позивача з відстані 426,1 м, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля.) Прилад починає вимірювання швидкості і здійснює запис.

Отже, використання приладу TruCАМ відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням.

Правильність реалізації у приладі TruCАМ зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Вищевикладене спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCAM в ручному режимі.

Припущення позивача про те, що утримання такого приладу поліцейським в руці, з урахуванням вірогідної похибки, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху її автомобіля моделі «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , в 125 км/год, є неприйнятним.

Слід зазначити, що відповідно до інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.

При цьому, максимальна похибка, у тому числі і при такому способі тримання пристрою, становитиме максимум + - 2 км/год.

Відеозаписи з портативних відеореєстраторів файл відеозапису:1export-heoeb_.mp4 та 2export-heoeb_.mp4, на яких зафіксовано складання оскаржуваної постанови, що були надані представником відповідача не містять звуку.

Твердження позивача про те, що під час складення постанови не здійснювалась відеофіксація під час виконання Інспектором своїх повноважень, суд не приймає, оскільки це спростовується відеозаписами наданими відповідачем у справі.

Про те, що відповідач не надав жодних доказів того, що на вимірювальну техніку Trucam є свідоцтво та, що цей пристрій повірений у встановлений законом порядку також спростовується відеозаписом 1export-heoeb_.mp4, на якому починаючи з 02:00 хвилини часу фіксації інспектор поліції пропонує ОСОБА_1 ознайомитися зі свідоцтвом про визнання затвердження типу Trucam засобів вимірювальної техніки, а також роз`яснює позивачу щодо використання такого пристрою у ручному режимі.

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами згідно ст. 268 КупАП, ст. 63 Конституції України та (відеозапис 1export-heoeb_.mp4 починаючи з 14:37 хвилини часу відеофіксації цього файлу).

Позивач відповідно до ст .268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень у користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у тому числі і правом на правову допомогу, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації.

Крім того впродовж всього часу фіксації відеозапису, який тривав 16:00 хвилин відеоапису - 1export-heoeb_.mp4 та 2export-heoeb_.mp4, який тривав 1:21 хвилину часу фіксації, позивач не заперечував факт перевищення швидкості чи необхідності у залученні для його захисту спеціаліста у сфері права, або будь-яких інших клопотань, щодо обмеження його прав співробітниками поліції, не погоджувався лише із правомірністю застосування поліцейськими технічного засобу, яким було здійснення вимірювання швидкості його автомобіля під час руху.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, повністю підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», згідно з висновком якого, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, у першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та, зокрема, швидкісного режиму у населеному пункті.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 5627302 від 02.09.2025 винесена відповідачем у межах повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено у межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а, отже, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття такого судового рішення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 8, 9, 72-77, 132, 134, 139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання противоправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місце знаходження:03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, e-mail: .

Суддя В. С. Овсянніков