Справа № 160/14296/25
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/14296/25

Третій апеляційний адміністративний суду у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 ( суддя Златін С.В.) в адміністративній справі №160/14296/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , у якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.06.2025 року, позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2025 №365 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.04.2025 року №98-РС про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду водія 3 міномета мінометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.04.2025 №104 в частині зарахування солдата ОСОБА_1 з 10 квітня 2025 року до списків особового складу військової частини;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) з військової служби;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) виключити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 .

Обставини, які стали підставою для звернення до суду з позовом.

08.04.2025 при особистому зверненні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою видачі військово-облікового документу в паперовій формі позивач був примусово доставлений для проходження ВЛК та в подальшому мобілізований для проходження військової служби. 09.04.2025 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , про що прийнятий відповідний наказ начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вважає дії відповідачів протиправними, оскільки він є заброньованим ТОВ «Сінема Тім» та не має бути мобілізований до Збройних Сил України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2025 №365 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.04.2025 року №98-РС про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду водія 3 міномета мінометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 .

Визнано протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 100 від 10.04.2025р. про зарахування ОСОБА_1 до списків частини.

Визнано протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.04.2025 №104 в частині зарахування солдата ОСОБА_1 з 10 квітня 2025 року до списків особового складу військової частини.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З апеляційною скаргою звернувся відповідач ВЧ НОМЕР_1 , в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що законодавець не передбачив такої вимоги, як зобов`язати звільнити, прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , зобов`язати Військову частину прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби. А тому, суд не може зобов`язати Відповідача прийняти рішення, яке не ґрунтується на нормах Закону, оскільки прийняття наказу про звільнення з військової служби є дискреційними повноваженнями військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступного.

Апеляційним переглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебував на обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 як військовозобов`язаний, про що свідчить електронний військово-обліковий документ станом на 08.04.2025.

Згідно військово-облікового документу Резерв + станом на 18.03.2025 року ОСОБА_1 має бронювання до 28.02.2026р.

ОСОБА_1 з 07.10.2023 перебуває у трудових відносинах з ТОВ Сінема Тім (наказ від 06.10.2023 №23-К про прийняття на роботу) та був заброньований ТОВ Сінема Тім як за основним місцем роботи до 28.02.2026 р.

З дати бронювання саме з 18.03.2025 року по день подання цього адміністративного позову ОСОБА_1 не звільнявся з ТОВ Сінема Тім.

Крім того, день подання цього адміністративного позову ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ПрАТ Мультіплекс-Холдинг. 31.03.2025 року ОСОБА_1 звільнено з роботи (за основним місцем роботи), про що повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_3 про зміну облікових даних згідно п.34 Порядку №1487 (додаток 4 до Порядку) від 01.04.2025 року за Вих.№ВО/94, підстави для зміни - наказ про звільнення з роботи №197-к від 27.03.2025 року.

01.04.2025 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу (за сумісництвом) про що повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_3 про зміну облікових даних згідно п.34 Порядку №1487 (додаток 4 до Порядку) від 04.04.2025 року за Вих.№ВО/119, підстави для зміни - наказ про прийняття на роботу №221-к від 31.03.2025 року (за сумісництвом). ПрАТ Мультіплекс-Холдинг не оформлював бронювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить лист ПрАТ Мультіплекс-Холдинг вих. №23 від 06 травня 2025 року.

08.04.2025 при особистому зверненні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою видачі військово-облікового документу в паперовій формі позивач був примусово доставлений для проходження ВЛК та в подальшому мобілізований для проходження військової служби.

Згідно із змістом листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.04.2025 вих. №1/4136 військовозобов`язаний ОСОБА_1 09.04.2025 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , про що прийнятий відповідний наказ начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.04.2025 року № 365 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу".

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2025 року № 100 (по стройовій частині) ОСОБА_1 з 10.04.2025 року зараховано до списків частини та вважати таким, що прийняв справи та посаду.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2025 року № 100 (по стройовій частині) ОСОБА_1 з 10.04.2025 року вважати таким, що здав справи та посаду; вибув для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.04.2025 №104 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.04.2025 року №98- РС на посаду водія 3 міномета мінометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , який прибув з військової частини НОМЕР_1 , з 10 квітня 2025 року зараховано до списків особового складу військової частини, фінансового та речового забезпечення.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.04.2025 №118 солдата ОСОБА_1 відряджено до Військової частини НОМЕР_2 з 25.04.2025 року по 11.06.2025 року з метою проходженян курсу базової військової підготовки.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.04.2025 №115 солдата ОСОБА_1 вважати таким, що прибув з 25.04.2025 року по 11.06.2025 року з метою проходження курсу базової військової підготовки.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, твердження позивача про протиправність його призову під час мобілізації підтверджуються матеріалами справи. Порушення ТОВ «СІНЕМА ТІМ» порядку повідомлення; позивач не може мати вплив на цей процес та впливати на нього. Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2025 №365 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України. Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2025 №365 Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 , який скасовано судом, не породжує жодних правових наслідків. З огляду на визнання протиправним та скасування судом наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2025 року за №365 та визнання незаконного призову позивача під час мобілізації, а також те, що вказаних вище наказ не породжує жодних правових наслідків для позивача, то накази Військової частини НОМЕР_1 № 100 від 10.04.2025р. та від 10.04.2025р. № 98-РС та наказ Військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2025року №104 також підлягають скасуванню, оскільки видавався в т.ч. і на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов`язаних запасу на загальну мобілізацію" від 09.04.2025 року за №365, який визнаний судом протиправним. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 9 КАС України суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним та скасував наказ Військової частини НОМЕР_1 № 100 від 10.04.2025р., оскільки це, на думку суду, є необхідним для повного захисту прав та законних інтересів позивача.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання щодо даних правовідносин передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частин 1, 3 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Частиною 2 статті 23 Закону №3543-XII передбачено, що особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в пунктах 3-15 частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути прийняті на військову службу за контрактом.

Згідно зі статтею 24 Закону №3543-XII бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

За приписами частин 7, 8 статті 23 Закону №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, військовозобов`язані, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, а метою бронювання є забезпеченням функціонування відповідних підприємств, установ і організацій в особливий період.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 25 Закону №3543-XII бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу: на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 25 Закону №3543-XII передбачено, що порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.

За приписами частини 3 статті 25 Закону №3543-XII органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.

Пунктом 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року№560, передбачено, що органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються. До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Відповідні органи, в яких працюють посадові (службові) особи, зазначені у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надсилають завірену копію довідки про надання таким особам відстрочки (додаток 6) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, у якому така особа перебуває на військовому обліку.

Відповідно до пункту 59 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Абзацом 4 пункту 1 Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 року № 650) (Порядок бронювання, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу: на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

За приписами пункту 2 Порядку бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, погодженими Міноборони (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органі Міноборони, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони), в паперовій та/або електронній формі або в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 року № 650 Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану.

Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.

У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати:

-строку проведення мобілізації, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Порядку, та військовозобов`язаних, які працюють або проходять службу в Державній кримінально-виконавчій службі;

-строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку;

-12 місяців, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;

-строк договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці п`ятому пункту 1 цього Порядку.

Відповідно до пункту 9 Порядку бронювання підприємства, установи та організації, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, банки та інші установи, державне регулювання діяльності яких здійснюється Національним банком, подають список центральному органу виконавчої влади або Національному банку, або відповідній обласній, Київській та Севастопольській міській держадміністрації (військовій адміністрації у разі її утворення), який прийняв рішення про визначення таких підприємств, установ та організацій критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Пунктами 11, 12 Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650), встановлено, що за результатами перевірки списків, поданих відповідно до пункту 10 цього Порядку, щодо повноти їх заповнення, наявності обґрунтувань та погодження Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) Мінекономіки приймає у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання зазначених списків рішення про бронювання військовозобов`язаних.

Зазначення в рішенні Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного неправильної інформації про його прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), рік народження, військово-облікову спеціальність (профіль), найменування (повне та скорочене) та місцезнаходження органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, код згідно з ЄДРПОУ (за наявності) може бути підставою для відмови у зарахуванні такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік.

З метою оформлення військовозобов`язаним відстрочки Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Міноборони (СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органу Міноборони).

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідного підрозділу розвідувального органу Міноборони).

Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа та організація видають військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.

Витяг, засвідчений підписом керівника та скріплений печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.

Витяг видається військовозобов`язаному під розпис у відомості видачі бланків спеціального військового обліку, складеній за формою згідно з додатком 4.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З матеріалів справи судом встановлено, що у даному випадку ТОВ «СІНЕМА ТІМ» не видало позивачу витяг із рішення за формою згідно з додатком 3, який є документом, що в силу приписів Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 року № 650), підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.

Станом на дату призову позивача на військову службу під час мобілізації 09.04.2025 року, позивач був броньований, що підтверджується військово-обліковим документом «Резерв +».

Відповідно до листа ТОВ «СІНЕМА ТІМ» від 06.05.2025 року що знаходиться у матеріалах справи, зазначено, що з дати бронювання саме з 18.03.2025 року по теперішній час ОСОБА_1 не звільнявся з ТОВ «СІНЕМА ТІМ» чинність бронювання підтверджується Інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 24.03.2025 року (№ запиту 4538) та Інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 28.02.2026 року(№ запиту 2974), що свідчить про те, що з 18.03.2025 року позивач перебуває на спеціальному військовому обліку військовозобов`язаних, як заброньована особа.

Колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 17 Закону України "Про адміністративні послуги" надання адміністративних послуг в електронній формі та доступ суб`єктів звернення до інформації про адміністративні послуги з використанням мережі Інтернет забезпечуються засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, який є офіційним джерелом інформації про надання адміністративних послуг в Україні.

Пунктом 4 Положення про Єдиний державний вебпортал електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1137 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2022 р. № 937), визначено, що Портал Дія створений з метою реалізації права кожного на доступ до електронних публічних послуг та інших послуг, звернення до органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (зокрема відповідно до Закону України Про звернення громадян), благодійної (волонтерської) діяльності, автоматизації управління закладами освіти, що забезпечують здобуття загальної середньої освіти, створення, обробки, обміну інформацією та документами в електронній формі, зокрема з центральною базою даних програмно-апаратного комплексу Автоматизований інформаційний комплекс освітнього менеджменту (у разі підключення), внесення до центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я медичної та іншої інформації про користувача або особу, законним представником якої він є, в електронній формі, перегляд такої інформації та обмін нею (у разі підключення в установленому законодавством порядку до зазначеної бази), отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем, яка необхідна для надання послуг, а також для проведення моніторингу та оцінки якості послуг у випадках, визначених цим Положенням.

За приписами пункту 2 цього Положення користувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка після проходження ідентифікації та автентифікації в порядку, встановленому цим Положенням, використовує засоби Порталу Дія відповідно до їх функціонального призначення.

Отже, зазначені вище відомості, що містяться у Єдиному державному вебпорталі електронних послу (Портал Дія), є офіційним джерелом інформації про надання адміністративних послуг в Україні.

Викладене свідчить про те, що позивач станом на 18.03.2025 року був заброньований ТОВ " СІНЕМА ТІМ " у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

За приписами пункту 15 Положення №154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль за веденням персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронюванням військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час в місцевих держадміністраціях, інших державних органах, органах місцевого самоврядування та на підприємствах (крім СБУ та розвідувальних органів).

З наведеного слід дійти висновку, що територіальний центр комплектації та соціальної підтримки повинен був перевірити наявність чи відсутність у позивача бронювання на період мобілізації та на воєнний час на підприємстві.

В силу пункту 12 Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650), територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку, на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що на відповідача, яким і прийнято оспорюваний наказ про призов на мобілізацію від 09.04.2025 №365, був покладений обов`язок зарахувати військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з якого у подальшому відомості надішли до Єдиного державного вебпорталу електронних послу, ця процедура не залежала від дій позивача, натомість повністю залежала від дій РТЦК, в якому позивач перебував на військовому обліку.

У постанові Верховного Суду від 22.05.2023 у справі № 260/1851/22 викладено правовий висновок про те, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та звільнення з військової служби під час мобілізації є різними поняттями і ґрунтуються на положеннях різних інститутів військового права. За колом осіб бронювання стосується тільки військовозобов`язаних і є для них підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Своєю чергою, звільнення з військової служби стосується військовослужбовців, тобто осіб, які проходять військову службу. Отже, за змістом і метою бронювання військовозобов`язаних осіб не стосується правовідносин, пов`язаних зі звільненням військовослужбовців із військової служби. Тому факт бронювання військовозобов`язаної особи після її призову на військову службу не може розглядатися як поважна причина для її звільнення з військової служби під час воєнного стану на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Отже, негативні наслідки можливої бездіяльності територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку щодо зараховування такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, мають покладатися саме на державу та не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказ начальника Покровського-Тернівського РТЦК від 09.04.2025 року №365 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, прийнятий з порушенням пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ та вимог Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650), без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України.

Водночас, надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.04.2025 року №98-РС про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду водія 3 міномета мінометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 100 від 10.04.2025року про зарахування ОСОБА_1 до списків частини, визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.04.2025 №104 в частині зарахування солдата ОСОБА_1 з 10 квітня 2025 року до списків особового складу військової частини, колегія суддів зазначає наступне.

Скасування наказу про призов автоматично робить наказ про зарахування до складу військової частини нечинним, оскільки останній є прямим наслідком першого.

Порядок мобілізації передбачає два основні етапи: спочатку видається наказ про призов (наприклад, від ТЦК) і вже після цього на його підставі видається наказ про зарахування особи до складу військової частини.

Тому, якщо початковий наказ втрачає силу, то і похідний наказ втрачає свою юридичну основу.

Наказ про зарахування до складу військової частини може бути виданий лише після наказу про мобілізацію, тому скасування одного з них анулює інший.

Якщо наказ про призов скасовано, то особа більше не вважається мобілізованою і не повинна бути зарахована до військової частини.

Оскільки рішення суду першої інстанції в іншій частині не оскаржено, тому судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги, в частині задоволених вимог.

Але, щоб усунути невизначеність для особи, яка звернулася до суду за захистом своїх порушених прав, слід зазначити, у разі, коли особа вже була зарахована до складу частини за наказом, який згодом було скасовано, їй слід звернутися до відповідних органів (ТЦК, військова частина), щоб формально закінчити вирішення спірного питання, такого, як безпідставне перебування в складі військової частини та виключити особу з військового обліку та з лав Збройних Сил.

Суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов на військову службу під час загальної мобілізації, в частині призову на військову службу під час мобілізації до військової частини.

В даному випадку відновлення порушеного права повинно відбуватися в межах спірних відносин, відповідно, за участю їхніх учасників.

Зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби виходить за межі правовідносин між ІНФОРМАЦІЯ_6 та позивачем щодо його призову на військову службу під час мобілізації.

Щодо вимог в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , колегія суддів зазначає.

Відповідно до пункту 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік. У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, лише після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених вимог, ТЦК мав перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочку, а позивач в будь-якому випадку не може нести відповідальність за належність доведення до ТЦК інформації, позаяк така процедура залежна від комунікації між підприємством, де працює позивач, а не від дій позивача.

Апелянт в апеляційній скарзі не зазначає про процедуру повідомлення або перевірки наявності бронювання у військовозобов`язаного, натомість зазначає, що оскаржуваний позивачем акт індивідуальної дії вичерпує дію фактом виконання, тобто призовом позивача для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, а тому скасування відповідного наказу в частині не є самостійною підставою для зміни статусу позивача.

Колегія суддів з даного приводу зазначає, що незважаючи на той факт, що після видання оскаржуваного наказу, такий наказ вичерпав свою дію реалізацією, позивач не позбавлений права в судовому порядку оскаржити індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо стосується його прав та законних інтересів.

В даному випадку, захисту підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Частиною 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р., встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції №170 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Згідно з пунктом 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа.

Відповідачі мають прийняти до уваги, що прийняття Мінекономіки наказу про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ, яким, серед іншого, заброньовано позивача, зумовлено необхідністю забезпеченням виконання встановлених мобілізаційних завдань (замовлень) в особливий період. Тобто, відповідний наказ про бронювання позивача прийнятий з метою забезпечення стабільної роботи ТОВ, яке віднесено до категорії критично важливих підприємств, у спосіб збереження в штаті товариства кваліфікованої робочої сили.

Чинне законодавство не містить положень, які б дозволяли суб`єкту владних повноважень діяти на власний розсуд, видавати акти індивідуальної дії, які є очевидно протиправними, не дозволяє мобілізовувати працівника, який має відстрочку від проходження військової служби та направляти його до військової частини, а тому апелянт має враховувати право позивача на звільнення з військової служби, якщо встановлено порушення закону внаслідок незаконної мобілізації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, проте не всі мотиви, що стали основою рішення суду першої інстанції, є правильними, тому його мотивувальну частину необхідно змінити, виклавши її у редакції цієї постанови.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 в адміністративній справі №160/14296/25 змінити в частині мотивів і підстав часткового задоволення позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 в адміністративній справі №160/14296/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 04 листопада 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов