Справа № 280/6081/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/6081/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Лазаренко М.С.) в адміністративній справі №280/6081/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №33 від 04.06.2025р. про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період в частині призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 з військового обліку;

- визнати протиправним та скасувати п. 1.1.13 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 №161 від 05.06.2025р;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу.

В обґрунтування позову зазначено, що позивача було безпідставно призвано на військову службу за мобілізацією у зв`язку з тим, що він з 15.08.2003 є виключеним з військового обліку на підставі пп. г п. 5 ст. 37 ЗУ Про загальний військовий обов`язок і військову службу, чинній на той час редакції, як громадянина, якого було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Представником позивача на вказане рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що станом на 04.06.2025 позивач не мав статус військовозобов`язаної особи, оскільки 15.08.2003 його було виключено з військового обліку на підставі пп. «г» п. 5 ст. 37 ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в чинній на той час редакції), як громадянина, якого було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів. Чинне законодавство України не передбачає поновлення на військовому обліку виключених осіб, а отже законних підстав для взяття позивача на військовий облік в ТЦК не було. На момент затримання та мобілізації ОСОБА_1 не надавав добровільної згоди на проходження військової служби та не підписував контракт. Також позивач не має статус ані призовника, ані військовозобов`язаного, ані резервіста. Таким чином оскаржені накази є протиправними та підлягають скасуванню.

До суду апеляційної інстанції представником позивача також подано клопотання про здійснення розподілу судових витрат зокрема на правничу допомогу.

Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу в яких просять відмовити у її задоволенні.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 у відзиві зазначив, що враховуючи зміни законодавства та те, що інформація про виключення ОСОБА_1 15.08.2003 з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі ст.37 п.5 п.п. «г», на який посилається позивач у своєму позові - в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР) «Оберіг» станом на 03.06.2025 року була відсутня, а тому останнього було взято на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 і було направлено для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), з метою визначення ступеня його придатності до військової служби. За результатами проходження ВЛК та у відповідності до Довідки військово-лікарської комісії №2025-0604-1131-3926-0 від 04.06.2025 року, виданої КНП «Міська лікарня №7» ЗМР, ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби. Скарг на результати медичного огляду військово-лікарською комісією від останнього до ІНФОРМАЦІЯ_5 і до ВЛК не надходило. Таким чином вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Додатково відповідач подав заперечення на клопотання сторони позивача щодо компенсації витрат на правничу допомогу. У запереченнях зазначив про відсутність обґрунтованості заявленої суми витрат на правничу допомогу.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , у відзиві зазначив, що саме стаття 26 Закону № 2232-ХІІ, визначає підстави за яких військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану. Позивачем не наведено жодних підстав, визначених нормами законодавства за яких відповідач може прийняти наказ про його звільнення. Крім того, нормами законодавства не передбачено звільнення чи виключення з військової служби шляхом скасування наказу про призов.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 08.12.1991, ОСОБА_1 з 15.08.2003 виключений з військового обліку на підставі пп. г п. 5 ст. 37 ЗУ Про загальний військовий обов`язок і військову службу (в редакції, чинній станом на внесення запису).

Згідно довідки військо-лікарської комісії КНП Міська лікарня №7 ЗМР () від 04.06.2025 №2025-0604-1131-3926-0 ОСОБА_1 на підставі 53в графи ІІ розкладу хвороб придатний до військової служби.

ОСОБА_1 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.06.2025 №33 призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.06.2025 №161 старшого солдата ОСОБА_1 , призваного під час загальної мобілізації на період воєнного стану, з 05.06.2025 зараховано до списків особового складу.

Не погодившись з наказами відповідачів, в частині призову на військову службу під час мобілізації та зарахування до списків військової частити, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про правомірність оскаржених наказів.

Переглядаючи судове рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Спірними у справі є дії відповідачів щодо незаконного, на переконання позивача, його мобілізації та зарахування до війстькової частини для проходження служби.

Так Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан було неодноразово продовжена, який триває і дотепер.

Спірні правовідносини врегульовані приписами Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII, Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно із частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 №3543-XII(далі - Закон №3543-XII, у редакції від 18.05.2024) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону №2232-ХІІ.

Згідно з п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу в редакції Закону України № 3633-ІХ, який набрав чинності 18.05.2024 та на час виникнення правовідносин, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Також 18.05.2024 року набрав чинності «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (далі Порядок №560).

Пунктом 4 розділу "Загальні питання" Порядку №560 передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:

- особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною 3 або 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади». Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

- засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

Отже, з набранням чинності змін до ст.37 Закону №2232-XII, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633-IX, позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, що може бути призвана на військову служба під час мобілізації на особливий період.

Як свідчать встановлені обставини справи, 03.06.2025 позивач працівниками поліції був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Не є спірним про відсутність наявності військово-облікових документів у позивача 03.06.2025.

За відсутністю інформації у ІНФОРМАЦІЯ_5 про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, а так само і перебування на обліку, останнього було взято на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно довідки військо-лікарської комісії КНП Міська лікарня №7 ЗМР () від 04.06.2025 №2025-0604-1131-3926-0 ОСОБА_1 на підставі 53в графи ІІ розкладу хвороб придатний до військової служби.

На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.06.2025 №33 позивач призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 .

В межах цієї справи позивач не оскаржує дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо взяття його на військовий облік та направлення на проходження ВЛК.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржений наказ ІНФОРМАЦІЯ_5 прийнято в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Щодо оскарження наказу ВЧ НОМЕР_1 .

Так підстави звільнення з військової служби визначені ст. 26 Закону № 2232-ХІІ.

Приписи вказаної статті Закону № 2232-ХІІ не передбачають звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов.

Після видання спірних наказів, виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Скасування спірного наказу про призов без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Що стосується тверджень скаржника про необхідність застосування положень ст.58 Конституції України, слід зазначити наступне.

У Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із набранням чинності і з моментом втрати ним юридичної сили.

За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).

На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.

Внесення змін до законодавства, яке призводить до погіршення становища особи, може суперечити принципу незворотності дії закону в часі (ст.58 Конституції України), якщо йдеться про ретроактивну дію закону.

Разом з тим, законодавець має право змінювати критерії військового обліку, якщо це відповідає інтересам держави, і це не означає погіршення становища особи.

У зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII звужено коло підстав для виключення осіб з військового обліку. Впроваджуючи такі зміни, законодавець мав на меті розширення мобілізаційного ресурсу задля забезпечення обороноздатності держави в умовах дії правового режиму воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації, що обґрунтовано державним інтересом.

Наведені законодавчі зміни не мають ретроактивного характеру, а є нормами прямої дії, що застосовуються до правовідносин, які виникають після набрання ними чинності. Їх метою не є погіршення становища конкретної особи, а забезпечення публічного інтересу - національної безпеки.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/6081/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак