Справа № 580/4961/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року справа № 580/4961/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.06.2025, просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.03.2025 № 71 про відмову у переведені ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та здійснити нарахування ОСОБА_1 з 20.03.2025 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках управління праці та соціального захисту населення Уманської РДА від 30.01.2025 № 151/01-02 та від 03.02.2025 № 171/01-02.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся із заявою про переведення з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію державного службовця, оскільки має відповідний стаж державної служби, однак відповідач протиправно не здійснив такого переведення.

Ухвалою від 09 травня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.05.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що розгляд заяви позивача та прийняття рішення здійснили Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Головне управління є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність інших територіальних органів Пенсійного фонду, а тому не є належним відповідачем у даній справі. Публічно-правовий спір між Головним управлінням та позивачем відсутній.

Ухвалою від 09 червня 2025 року суд залучив до участі у справі № 580/4961/25 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

09.06.2025 до суду надійшла заява про зміну предмету позову, у якій позивач виклав аналогічного змісту вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

03.07.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач з 13.11.2002 до 11.04.2006, з 19.11.2010 до 04.11.2015, з 04.11.2015 до 24.11.2020 працював у Великосевастянівській сільській раді - робота на зазначених посадах відноситься до категорій посад органів місцевого самоврядування. За результатами опрацювання заяви від 20.03.2025 про призначення/перерахунок пенсії, до стажу державного службовця позивача враховано період роботи з 09.08.1994 по 03.07.2001, що складає 06 років 10 місяців 25 днів. У зв`язку з набранням чинності Закон України Про службу в органах місцевого самоврядування періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 не враховано до спеціального стажу державного службовця. Вимоги позивача щодо переведення та здійснення виплати з 20.03.2025 згідно наданих довідок про заробітну плату вважає передчасними, оскільки рішення з цього питання не приймалось.

Крім того зазначила, що Головні управління ПФУ як органи державної влади наділені дискреційними повноваженнями у питаннях призначення пенсії.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.08.1981 ОСОБА_1 з 26.06.1994 обраний головою Великосевастянівської сільської ради народних депутатів. 09.08.1994 прийняв присягу державного службовця. Обирався сільським головою Великосевастянівської сільської ради у періоди з 09.04.1998 до 10.04.2002; з 13.11.2002 до 11.04.2006; з 19.11.2010 до 04.11.2015, з 04.11.2015 по 24.11.2020.

20.03.2025 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII.

Рішенням від 27.03.2025 № 71 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, зазначивши, що з 04.07.2001 набрав чинності Закон України Про службу в органах місцевого самоврядування згідно з яким керівні працівники і спеціалісти місцевих рад набули статус посадових осіб органів місцевого самоврядування. В результаті аналізу наданих документів та електронної пенсійної справи встановлено, що з 09.08.1994 до 13.11.2002, з 19.11.2010 по 24.11.2020 заявник працював на посаді сільського голови Великосевастянівської сільської ради. Дана посада має статус посадових осіб органів місцевого самоврядування. Стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 6 років 10 місяців 25 днів.

Листом від 28.03.2025 № 2300-0205-8/26019 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення.

Рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову у переведені з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України Про державну службу позивач вважає протиправним, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно п. 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Мінімальний розмір страхового стажу для чоловіків становить 35 років (частина перша статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Аналіз зазначених положень вказує на те, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право, зокрема, чоловіки, за одночасної сукупності таких умов:

1) які досягли 62 років та станом на 01.05.2016 (набрання чинності Законом № 889-VIII) мають 10 років стажу державної служби та на зазначену дату займали посади державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII, актами Кабінету Міністрів України;

або мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку;

2) мають загальний страховий стаж 35 років.

Під час перевірки наявності зазначених умов для позивача, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (була чинною до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Згідно з приписами статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування до п`ятої категорії відносяться посади сільських голів.

Таким чином, з урахуванням пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу, робота позивача у органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби виключно у періоди з 26.06.1994 до 10.04.2002; з 13.11.2002 до 11.04.2006; з 19.11.2010 до 04.11.2015, з 04.11.2015 до 30.04.2016, оскільки із 01.05.2016 набрав чинності Закон № 889-VIII.

Водночас після 01 травня 2016 року у зв`язку із набранням чинності Законом № 889-VІІІ кардинально змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Суд зазначає, що вказаним Законом № 1058-IV визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел

Згідно із пунктом 1 частини першої та частини четвертої статті 8 цього Закону право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Крім того, статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком та зокрема зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, для набуття права на призначення пенсії у відповідності до положень вказаного Закону передбачено лише дві вимоги: необхідний вік та відповідний йому розмір страхового стажу.

З огляду на це, суд доходить висновку, що положеннями вказаного закону, які регулюють порядок призначення пенсії, зокрема також і держслужбовцям, врегульовано порядок зарахування періодів роботи на посадах державної служби лише до страхового стажу, оскільки вказаний Закон не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби.

Таким чином, до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01 травня 2016 року на посадах у органах місцевого самоврядування зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону № 1058-IV.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Конституційного Суду України, що викладений у рішенні від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022. Конституційний Суд України у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Верхового Суду, викладеному у постанові від 02 травня 2024 року у справі № 500/1404/23.

За таких обставин, суд констатує відсутність у позивача однієї із обов`язкових умов для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки позивач станом на 01.05.2016 не досяг 62 років, при цьому позивач не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців на час звернення із заявою про перехід на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Суд зазначає, що сама по собі наявність у позивача станом на 01.05.2016 більш як 10 років стажу державної служби не дає права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ з огляду на відсутність у позивача сукупності обов`язкових умов, встановлених цією статтею.

Суд відхиляє покликання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18, оскільки обставини цієї справи відрізняються від обставин справи, перегляд якої здійснювала Велика Палата Верховного Суду, у зв`язку із чим його висновки не є релевантними до спірних правовідносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., Краматорський р-н, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 14.11.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК