Справа № 160/11700/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Коростильові П.О.,
представника позивача Харламової І.В.
представника відповідача - Дружини Т.Г.
Позивач 23 квітня 2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що відповідачем не здійснено оплату належних до відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій особам, що були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці списком №1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за період січень - березень 2025 року у розмірі 2 058 478 грн 24 коп. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути вказану заборгованість з відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі. Підготовче судове засідання призначено на 29.05.2025р. о 15:00 год.
20 травня 2025 року від представника Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
20 травня 2025 року від представника Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що здійснені і додані до позову у якості доказу суми боргу відповідача з відшкодування фактичних витрат на доставку пільгових пенсій (додаток № 6 до Інструкції) не містять у собі сум фактичних витрат на доставку пенсій (графа 11). У той же час предметом позову є стягнення суми боргу за по відшкодуванню заборгованості за виплату і доставку пільгових пенсі за Списками № 1, 2. Довідки-розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містять у собі реквізитів, визначених графами 5-17 додатків № 6,7 до Інструкції. Тобто, зі змісту позову неможливо встановити розміру витрат на доставку пенсій, які також підлягають відшкодуванню відповідно до Законодавства. Окрім того, позивачем не додано до позову доказів того, що зазначені пенсії доставляються пенсіонерам, а не перераховуються на картковий банківський рахунок; не доведено відповідності пред`явлених до відшкодування сум на доставку пенсій встановленим тарифам тощо.
20 травня 2025 року від представника Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» надійшло клопотання, в якому він просить продовжити строк для подання відзиву у справі, яке обгрунтоване тим, що з 16.12.2024 року по 30.06.2025 року підприємство перебуває у простої без присутності на робочих місцях, що унеможливило подати відзив на позов у межах встановленого судом строку.
У підготовче засідання 29.05.2025р. з`явився представник позивача та представник відповідача. Судом проголошено вступну та резолютивну частину ухвали суду від 29.05.2025р. Суд ухвалив відкласти розгляд справи на 03.07.2025р. о 13:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 р. клопотання представника Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» про продовження строку для надання відзиву по справі задоволено. Продовжено Державному підприємству «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» строк для подачі відзиву по справі та прийняти відзив по справі.
30 травня 2025 року від представника відповідача надійшла заява про надання доступу до матеріалів справи.
24 червня 2025 року від представника Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
24 червня 2025 року від представника Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
01 липня 2025 року від представника відповідача надійшла заява про зазначення в резолютивній частині рішення про надання відстрочення виконання рішення.
03 липня 2025 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
03 липня 2025 року від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про надання відстрочення виконання рішення суду.
У підготовче засідання 03.07.2025р. з`явився представник відповідача. Суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 07.08.2025р. о 13:00 год.
Наступне засідання призначено на 28.08.2025р. о 15:30 год.
26 серпня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю представника у іншому судовому засіданні.
У судове засідання 28.08.2025р. з`явився представник позивача. Суд ухвалив відкласти розгляд справи на 18.09.2025р. о 14:00 год.
У судове засідання 18.09.2025р. з`явився представник відповідача. Суд ухвалив відкласти розгляд справи на 30.09.2025р. о 13:00 год.
Наступне засідання призначено на 30.10.2025р. о 14:30 год.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного Фонду України.
Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків позивача, заборгованість відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1,2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за період січень - березень 2025 року складає у розмірі 2 058 478 грн 24 коп.
Також, в матеріалах справи наявні докази направлення на юридичну адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення розрахунків заборгованості відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.
Відповідач у добровільному порядку не погашає вищевказану заборгованість, що стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
- пункт «а» працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;
- пункт «б»-«з», зокрема працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць тощо.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого законом України «Про пенсійне забезпечення».
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених згідно з пунктами «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме грошова сума, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам за списками №1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлений Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, якою затверджена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція).
Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (п.6.4 Інструкції).
Згідно з пунктом 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Отже, відповідач зобов`язаний щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах.
Таким чином, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, в частині пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ, покладений на підприємства (відповідача).
Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Матеріали справи свідчать, що в порушення пункту 6.7 Інструкції відповідачем не перераховано в належні строки кошти за період січень - березень 2025 року, що призвело до утворення заборгованості в сумі 2 058 478 грн. 24 коп.
До матеріалів справи позивачем додано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та докази їх надіслання відповідачу.
Доказів, які спростовували б доводи позивача, відповідачем не надано.
Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки відповідачем не надано суду доказів, які спростовували б вимоги позивача та підтверджували відшкодування відповідачем заборгованості з фактичних витрат по виплаті та доставці пільгових пенсій в добровільному порядку в розмірі 2 058 478 грн. 24 коп. суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Щодо заяви Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про відстрочення виконання судового рішення строком на 12 місяців з дня ухвалення відповідного рішення, суд зазначає наступне.
Надаючи правову оцінку поданій заяві та викладеним у ній доводам і вимогам, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Водночас, абз.1 ч.1 ст.378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Разом з цим, згідно з п.2 ч.6 ст.246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.
Відтак, питання про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення може бути вирішене як під час ухвалення рішення суду, так і на стадії його виконання.
Згідно з абз.1 ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
При цьому ч.4 ст.378 КАС України передбачено, що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до ч.5 ст.378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.
З аналізу наведених норм КАС України слідує, що законом не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.
Поряд з цим, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Така позиція суду кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03 червня 2021 року по справі № 9901/598/19.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №810/4643/18 зазначив, що нормами КАС України не встановлено вичерпний перелік обставин, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення в адміністративній справі. Це питання суд вирішує із врахуванням конкретних обставин адміністративної справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення на спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів.
Суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.06.2019р. у справі №800/203/17, згідно з якими підставою для застосування правил ст.378 КАС України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Отже, підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відтак, всі ці обставини мають бути доведеними та підтвердженими документально.
Також Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 року зазначив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Таким чином, відстрочення виконання судового рішення передбачає наявність дійсних та реальних обставин, що об`єктивно унеможливлюють, або створюють значні перешкоди у виконанні рішення суду. Такі обставини можуть виникати, зокрема, у зв`язку із відсутністю у боржника відповідних коштів, у разі, коли стягнення усієї суми боргу призведе до скрутного майнового стану боржника.
У постанові від 11 грудня 2018 року у справі №2а-9247/10/0570 Верховний Суд погодив висновок суду апеляційної інстанції про наявність обставин, що перешкоджають належному виконанню судового рішення та визнав можливим відстрочити виконання постанови суду першої інстанції строком на 12 місяців. При цьому, обставиною, що перешкоджала належному виконанню судового рішення, визнано скрутне фінансово-економічне становище підприємства-боржника та наміри погашення заборгованості в майбутньому, оскільки підприємство планувало вжиття заходів для отримання прибутку, необхідного, зокрема, для реалізації обов`язків щодо виконання судового рішення.
Отже, враховуючи викладені приписи законодавства та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є процесуальними засобами, які суди застосовують у виключних випадках, у тому числі, якщо сторона доведе наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення; ці процесуальні засоби застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення в подальшому стане взагалі неможливим.
У розглядуваному випадку подана відповідачем заява про відстрочення виконання рішення суду обґрунтована наявністю обставин, що суттєво ускладнюють виконання цього рішення, а саме: скрутним фінансово-економічним становищем підприємства, зумовленим повномасштабною війною, руйнуванням виробничих потужностей унаслідок неодноразових ракетних обстрілів, запровадженим на підприємстві простоєм та необхідністю виконання спеціальних оборонних замовлень МОУ. Відповідач також наголошував, що підприємство має стратегічне значення для обороноздатності України, перебуває в державній власності та не підлягає приватизації, а одномоментне примусове стягнення боргу може призвести до його фактичного банкрутства, зупинки виробництва, втрати робочих місць і зриву оборонних поставок. У зв`язку із наведеним відповідач вважає, що, на даний час існують особливі, незалежні від нього обставини, які не дають можливості виконати судове рішення без настання для нього негативних наслідків.
Відповідно до Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 2024 рік та станом 01 січня 2025 року відповідач має непогашені довгострокові та поточні зобов`язання у значних сумах, в тому числі перед бюджетом зі сплати податків та зборів.
Наведені обставини підтверджують скрутне фінансово-економічне становище підприємства-боржника (відповідача), що об`єктивно створює значні перешкоди у виконанні рішення суду.
При цьому, як зазначає відповідач, вплив на його скрутне фінансово-економічне становище, зокрема, мало запровадження на території України воєнного стану, а також виведення з ладу обладнання підприємства внаслідок неодноразових ракетних обстрілів, наданим до матеріалів справи копій Витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень, порушених за фактами таких обстрілів від 27.09.2024р., від 21.11.2024р.
Також відповідно до наказу від 09.12.2024р. №605 "Про простій підприємства" Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» перебувало у простої з 16.12.2024р. по 31.03.2025р. без присутності робітників на робочих місцях.
При цьому відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2014 року №70-р Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» включене до Переліку підприємств оборонно-промислового комплексу, на здійснення закупівель товарів, робіт і послуг якими не поширюється дія Закону України "Про здійснення державних закупівель".
Наказом Мінстратегпрому України від 03.04.2023 року №56 підприємство відповідача включене до Переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими припиняється на час дії воєнного стану.
Також ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» внесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015р. №83 (розділ авіаційна та ракетно-космічна діяльність).
Таким чином, наразі підприємство відповідача перебуває у важкому фінансовому стані, що у сукупності зі складнощами у господарській діяльності, викликаними ракетними обстрілами, пошкодженим ними обладнанням та запровадженим простоєм, перешкоджає стрімкому відновленню стабільності і покращенню фінансового-економічного становища відповідача, погашенню боргу та, відповідно, об`єктивно перешкоджає виконанню рішення суду у цій справі.
При цьому, з заяви про відстрочення виконання рішення суду слідує, що відповідачем вживаються заходи для покращення свого фінансового становища для забезпечення можливості погашення заборгованості та виконання рішення суду шляхом розробки та впровадження низки заходів, спрямованих на відновлення виробничої діяльності підприємства в особливий період, розширення своєї участі у міжнародній кооперації з виготовлення ракетно-космічної техніки, у тому числі за рахунок залучення стратегічного інвестора з числа провідних світових виробників ракетно-космічної техніки.
Зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що наразі звернення до виконання рішення суду у цій справі про стягнення з Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списками №1, №2 у загальному розмірі 2 058 478 грн. 24 коп., що є значним фінансовим зобов`язанням, може стати надмірним тягарем для відповідача (боржника), який може призвести до неплатоспроможності та банкрутства останнього, з урахуванням збитковості його діяльності, скрутного майнового становища та наявності значних фінансових зобов`язань перед іншими кредиторами (стягувачами), а також зобов`язань з виплати заробітної плати перед великою кількістю своїх працівників, перебування в простої через значне пошкодження обладнання внаслідок неодноразових ракетних обстрілів, що, в свою чергу, взагалі може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення у цій справі в подальшому стане взагалі неможливим.
Водночас, відстрочення виконання рішення суду, за таких обставин, дозволить попередити неплатоспроможність і банкрутство підприємства-боржника, яке має наміри на погашення в подальшому стягнутих цим рішенням зобов`язань та планує вжиття заходів для покращення свого фінансово-економічного становища і отримання прибутку, необхідного, зокрема, для реалізації обов`язків щодо виконання судового рішення у цій справі.
Відтак, відстрочення виконання рішення суду в даному випадку не створює занадто та безпідставно привілейовані умови для відповідача (боржника), а спрямоване на зменшення надмірного тягаря на боржника, позаяк такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення в подальшому стане взагалі неможливим через доведення боржника до стану неплатоспроможності та банкрутства.
З огляду на вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення заяви відповідача та відстрочення виконання цього рішення суду на 1 рік з дня його ухвалення.
Згідно частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи відсутність в даній справи таких витрат, судові витрати в цій справі стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 139, 257, 258, 262, 246, 255, 295 КАС України, суд, -
Позов - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення суду складений 13 листопада 2025 року.

Суддя А.В. Савченко