Справа № 380/10343/25
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

14 листопада 2025 рокусправа № 380/10343/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФРЕШЛОГІСТИК до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ФРЕШЛОГІСТИК (далі позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми В1 від 13 травня 2025 року №21095/13-01-07-07, винесене щодо Товариства з обмеженою відповідальністю ФРЕШЛОГІСТИК;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми ПН від 13 травня 2025 року № 21098/13-01-07-07, винесене щодо Товариства з обмеженою відповідальністю ФРЕШЛОГІСТИК.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 04.04.2025 № 2168-ПП Про проведення документальної позапланової перевірки ТзОВ ФРЕШЛОГІСТИК проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання податкового законодавства, за результатами якої щодо Позивача складено Акт про результати документальної позапланової перевірки Товариством з обмеженою відповідальністю ФРЕШЛОГІСТИК з питань податкового законодавства при декларуванні за лютий 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету №17836/13-01-07-07/44638914 від 21 квітня 2025 року.

Даною перевіркою встановлено, що поданий до Декларації з податку на додану вартість платника податків за листопад 2025 року від 18 грудня 2025 року № (далі по тексту Декларація за листопад 2024 року) додаток 3 «ЗАЯВА про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в рахунку реєстраційної суми правонаступника (ДЗ)» заповнено з порушенням встановленого порядку, зокрема у додатку помилково зазначена вся сума бюджетного відшкодування в розмірі 710890,00 грн., а слід було відобразити тільки суму уточнення в розмірі 347392,00 грн., згідно рядка 20.2 графи 6 уточнюючого розрахунку, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування. Внаслідок цього підприємству відмовлено в отриманні заявленої суми бюджетного відшкодування податку додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2024 року на суму 357892,00 гривні податку на додану вартість за листопад 2024 року.

20 березня 2025 року ТОВ подало Декларацію № з ПДВ із заявленим бюджетним відшкодуванням у сумі 876 725 грн.

Проте в Акті перевірки № 2 від 23 квітня 2025 року відповідач зазначив, що сума, визначена у ППР від 18 лютого 2025 року N 6480/13-01-07-07 не підлягає відображенню у податковій декларації з ПДВ за лютий 2025 року в розмірі 357892 грн., адже у цей період сума вважалася неузгодженою.

Внаслідок цього Податковим повідомленням-рішенням форми В1 від 13 травня 2025 року В1 від 13 травня 2025 року № 21095/13-01-07-07 ТОВ Фрешлогістик було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 357892,00 грн та застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 89473,00 грн.

30 квітня 2025 року на банківський рахунок позивача надійшло бюджетне відшкодування ПДВ за Декларацією № від 20.03.2025 року в сумі 518833,00 грн. Згідно вказаної Декларації (рядок 19 Додатку 2 Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2), заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування становила 876725,00 грн. Зважаючи, що на рахунок позивача 30 квітня 2025 року надійшла сума бюджетного відшкодування 518833,00 грн., то очевидним є факт, що відповідач відшкодував позивачу суму ПДВ в розмірі 238211,00 грн., незважаючи на твердження відповідача зазначені в Акті перевірки №2, та винесене Податкове повідомлення-рішення форми В4 від 13 травня 2025 року №21097/13-01-07-07. Відтак, враховуючи те, що відповідач фактично визнав право позивача на відшкодування ПДВ в розмірі 238211,00 грн., то й обов`язку складати та реєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зведені податкові накладні на вказану суму ПДВ у Позивача не виникало, а тому й накладати у зв`язку з цим на позивача штраф у розмірі 3400,00 грн. немає підстав. Зважаючи на вищевказане, Податкове повідомлення-рішення форми ПН від 13 травня 2025 року № 21098/13-01-07-07, котрим на платника податків накладено штраф в розмірі 3400,00 гривень за нескладення та реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних зведені податкові накладні на суму ПДВ 238211,00 грн є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

10.06.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що ТзОВ «Фрешлогістик» у перевірюваному періоді отримано запчастини та автошини, сума ПДВ від вартості придбаних запчастин та автошин включена до податкового кредиту ТзОВ «Фрешлогістик». Перевіркою встановлено факти списання запчастин та автошин. У актах списання запчастин відсутній перелік транспортних засобів, для яких були використані запчастини, що унеможливлює перевірку використання їх в операціях, що є господарською діяльністю платника податку, також акти списання товарів не затверджені директором підприємства.

Отже, списання ТзОВ «Фрешлогістик» запчастин на суму 1191056 грн., ПДВ 238211 грн. (в т.ч. за період: грудень 2024 року сума ПДВ 71536 грн., січень 2025 сума ПДВ 58586 грн., лютий 2025 сума ПДВ 108089 грн.) не пов`язано з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, і не спрямовано на отримання доходу. Відповідно до вищенаведених фактів перевіркою встановлено придбання ТзОВ «Фрешлогістик» запчастин та автошин, які не використовувались в господарській діяльності підприємства на загальну суму 1191056 грн. без ПДВ, в результаті чого підприємство зобов`язане нарахувати податкове зобов`язання з ПДВ на вартість такого придбання.

Крім цього, податковим повідомленням рішенням від 13.05.2025 №21097/13-01-07-07 зменшено суму від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, а не підтверджено суму бюджетного відшкодування.

ТзОВ «Фрешлогістик» не оскаржувалось податкове повідомлення рішення від 18 лютого 2025 року № 6480/13-01-07-07 в адміністративному або судовому порядку. Днем узгодження ППР від 18.02. 2025 року № 6480/13-01-07-07 є 04.03.2025 року, тобто 10 робочий день, що настав за днем отримання платником податків ППР (18.02.2025), що відображено у ІКП «Податковий блок» ТзОВ «Фрешлогістик».

Водночас до дня узгодження ППР, сума, визначена у такій ППР, не підлягає відображенню у податковій декларації з ПДВ. Позивач в позовній заяві зазначає, що оскільки він погодився з ППР від 18.02.2025 року № 6480/13-01-07-07 то вважає, таку суму узгодженою. Не погоджується з таким твердженням позивача, оскільки нормами ПК України чітко передбачено дату узгодження податкового повідомлення-рішення. Сума визначена у ППР від 18.02.2025 року № 6480/13-01-07-07, не підлягає відображенню у податковій декларації з ПДВ за лютий 2025р. в розмірі 357892грн. Відповідно позивач передчасно включив суму 357 892 грн. у податкові декларації за лютий 2025 року.

16.06.2025 від позивача надійшла заява про зміну підстав позову, в якій вважає за потрібне доповнити підстави позову ще двома підставами:

- відповідач не повідомив належним чином позивача про проведення перевірки, чим порушив вимоги п. 78.4 ст.78, п.79.2. ст.79 Податкового кодексу України;

- наказ про проведення перевірки всупереч вимогам пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України не містить адреси, за якою контролюючий орган мав здійснити документальну позапланову перевірку, а тому контролюючий орган не мав права приступити до проведення перевірки.

26.06.2025 від представника відповідача надійшли заперечення, відповідно до яких вважає, що податковим органом не були порушені норми Податкового кодексу України щодо порядку призначення розглядуваної перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки в порядку статті 79 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 30.06.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фрешлогістик про зміну підстав позову від 13.06.2025.

07.07.2025 відповідач подав до суду відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що копію наказу ГУ ДПС у Львівській області від 04.04.2025 № 2168-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Фрешлогістик» вручено 10.04.2025 під розписку директору ТзОВ «Фрешлогістик» Заблоцькому П.І. З направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 10.04.2025 директора ТзОВ «Фрешлогістик». Перевірку проведено з відома та в присутності директора ТзОВ «Фрешлогістик». У журналі реєстрації перевірок ТзОВ «Фрешлогістик» вчинено запис 10.04.2025 року під №4.

Наведені обставини свідчать про те, що податковим органом не були порушені норми Податкового кодексу України щодо порядку призначення розглядуваної перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки в порядку статті 79 Податкового кодексу України.

Доводи позивача проте, що в наказі про проведення перевірки обов`язково має бути зазначено місцезнаходження (адреса) платника податку, є безпідставними, оскільки суперечать положенням Податкового кодексу України, так і усталеній практиці його застосування.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ «Фрешлогістик» зареєстроване 27.01.2022 за кодом 000055449 Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради. Є платником ПДВ. Основний вид діяльності за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

З 10.04.2025 по 16.04.2025 відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2. п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.8. п. 78.1. ст. 78; п.82.2 ст.82; п.п. 69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (далі - ПК України), на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 04.04.2025 № 2168-ПП Про проведення документальної позапланової перевірки ТзОВ ФРЕШЛОГІСТИК (44638914) проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань податкового законодавства при декларуванні за лютий 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за наслідками якої складено Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №17836/13-01-07-07/44638914 від 23.04.2025 (далі Акт перевірки) (Т. 1, а.с. 41-50).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем:

- п. 198.6 ст.198, п. 200.1, п.200.4 ПК України, внаслідок чого завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за лютий 2025 року на суму 357892 гривні;

- п.187.1. ст.187, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п.199.1 ст. 199 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення ПДВ, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за лютий 2025 року в сумі 238211 гривень;

- п. 201.1, 201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін податкові накладні на обсяг постачання на загальну суму 1191056 грн та на суму ПДВ 238211 гривень.

Актом перевірки встановлено таке.

«Перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення ТзОВ «Фрешлогістик» суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено порушення податкового законодавства.

На порушення п.187.1. ст.187, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п.199.1 ст. 199 ПК України встановлено заниження ТзОВ «Фрешлогістик» показників у рядку 4.1 Декларацій «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на загальну суму 238211 грн.

В ході проведення перевірки посадовій особі підприємства надано вимогу від 10.04.2025 №13095/6/13-01-07-07-12 «Про надання документів та інформації» за період виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого за лютий 2025 року.

На вищевказану вимогу ТзОВ «Фрешлогістик» надано копії актів списання товарів від 31.12.2024 №35, від 31.01.2025 №1, від 28.02.2025 № 4, зокрема запчастин та автошин.

У податковому обліку у платників ПДВ за датою першої події (згідно з п. 198.1 Податкового кодексу) виникає право на податковий кредит при придбанні запчастин та автошин у тому разі, якщо передбачається, що такі запчастини та автошини буде використано в оподатковуваних ПДВ операціях та в межах господарської діяльності.

ТзОВ «Фрешлогістик» у перевірюваному періоді отримано запчастини та автошини, сума ПДВ від вартості придбаних запчастин та автошин включена до податкового кредиту ТзОВ «Фрешлогістик».

Перевіркою встановлено факти списання запчастин та автошин. У актах списання запчастин відсутній перелік транспортних засобів, для яких були використані запчастини, що унеможливлює перевірку використання їх в операціях, що є господарською діяльністю платника податку, також акти списання товарів не затверджені директором підприємства.

Отже, списання ТзОВ «Фрешлогістик» запчастин на суму 1191056 грн., ПДВ 238211 грн. (в т.ч. за період: грудень 2024 року сума ПДВ 71536 грн., січень 2025 сума ПДВ 58586 грн., лютий 2025 сума ПДВ 108089 грн.) не пов`язано з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, і не спрямовано на отримання доходу.

ТзОВ «Фрешлогістик» на порушення п.201.1, п.201.4, 201.10 ст.201 Податкового кодексу не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін податкову накладну на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях на обсяг постачання на загальну суму 1191056 грн».

Також Актом перевірки встановлено:

«ГУ ДПС у Львівській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Фрешлогістик» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатами перевірки складено акт від 28.01.2025 №3103/13-01-07- 07/44638914.

Даною перевіркою встановлено порушення:

1. п. 192.1, п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п.200.1, п.200.4 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Податкової декларації з податку на додану вартість) за листопад 2024 року на суму 213 гривень.

2. п.200.1, п.200.2, п.200.4, п.200.14 ,,в ст.200 Податкового Кодексу, в результаті чого відмовлено у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку (р.20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість) в сумі 357892 грн., в т.ч. за листопад 2024 року в сумі 357892 гривні.

За результатами перевірки винесено ППР форми «В4» від 18 лютого 2025 року № 6483/13-01-07-07 на суму зменшення від`ємного значення ПДВ 213 грн.; ППР форми «В3» від 18 лютого 2025 року № 6480/13-01-07-07 на суму завищення бюджетного відшкодування 357892 грн.

У рядку 16.3 податкової декларації з ПДВ за лютий 2025 платником збільшено/ зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень на суму 357679 грн (-213 грн/+ 357892 грн) та заповнено таблицю «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі ППР та/або уточнюючого розрахунку».

У таблиці 1 «Розрахунок суми від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суми бюджетного відшкодування» додатку № 2 до податкової декларації з ПДВ "Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)" (далі Додаток 2) до Податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року відображено суми від`ємного значення та суми бюджетного відшкодування в розрізі постачальників та звітних (податкових) періодів, у яких виникло від`ємне значення, які зменшено згідно з поданою Податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2024 в сумі 357892 грн. згідно акту ГУ ДПС у Львівській області від 28.01.2025 №3103/13-01-07-07/44638914 та винесеного повідомлення-рішення форми «В3» від 18 лютого 2025 року № 6480/13-01-07-07.

ТзОВ «Фрешлогістик» не оскаржувалось податкове повідомлення рішення» від 18 лютого 2025 року № 6480/13-01-07-07 в адміністративному або судовому порядку.

Днем узгодження ППР від 18.02.2025 року № 6480/13-01-07-07 є 04.03.2025 року, тобто 10 робочий день, що настав за днем отримання платником податків ППР (18.02.2025), що відображено у ІКП «Податковий блок» ТзОВ «Фрешлогістик».

Сума визначена у ППР від 18.02.2025 року № 6480/13-01-07-07, не підлягає відображенню у податковій декларації з ПДВ за лютий 2025 р. в розмірі 357892 грн.

ТзОВ «Фрешлогістик» на порушення вимог п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 Податкового кодексу - завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 357892 грн., в тому числі за лютий 2025 року на суму 357892 грн., внаслідок чого підприємством завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (рядок 19) всього у сумі 357892 грн., що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за лютий 2025 року на суму 357892 гривні».

На підставі Акту перевірки, ГУ ДПС у Львівській області винесло такі податкові повідомлення-рішення:

- Податкове повідомлення-рішення форми В1 від 13 травня 2025 року В1 № 21095/13-01-07-07, котрим, за звітний період лютий 2025 року, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 357892,00 грн та застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 89473,00 грн;

- Податкове повідомлення-рішення форми В4 від 13 травня 2025 року №21097/13-01-07-07, котрим, за звітний період лютий 2025 року, зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на суму 238211,00 грн.;

- Податкове повідомлення-рішення форми ПН від 13 травня 2025 року № 21098/13-01-07-07, котрим на платника податків накладено штраф в розмірі 3400,00 гривень, оскільки не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін зведені податкові накладні в період лютий 2025 на суму 238211 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення №21095/13-01-07-07, № 21098/13-01-07-07 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.

Змістом спірних правовідносин є правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами документальної позапланової виїзної перевірки.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (абзац перший п. 78.4 ст. 78 ПК України).

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді ППР та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (абзац другий п. 78.4 ст. 78 ПК України).

Пунктом 42.2 ст.42 ПК України визначено, що документи вважаються належно врученими, якщо вони надіслані у порядку п.42.4 ст. 42 ПК України, надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не повідомив належним чином позивача про проведення перевірки, чим порушив вимоги п. 78.4 ст.78, п.79.2. ст.79 Податкового кодексу України, з огляду на таке.

Суд встановив, що з 10.04.2025 по 16.04.2025 на підставі направлень від 10.04.2025 № 4354, 4355, виданих ГУ ДПС у Львівській області, головному державному інспектору відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Львівській області Городицькій Ірині Львівні, головному державному інспектору відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Львівській області Антоновій Андріяні Вікторівні, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20; п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75; п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78; п.82.2 ст.82; п.п.69.2 п.69 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 04.04.2025 № 2168-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Фрешлогістик» (44638914)», проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Фрешлогістик» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Копію наказу ГУ ДПС у Львівській області від 04.04.2025 № 2168-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Фрешлогістик» вручено 10.04.2025 під розписку директору ТзОВ «Фрешлогістик» Заблоцькому П.І. (Т. 1, а.с. 66).

З направленнями на перевірку директора ТзОВ «Фрешлогістик» Заблоцького П.І. ознайомлено під підпис 10.04.2025.

Запит відповідача про надання документів та інформації теж отриманий директором позивача під підпис 10.04.2025.

Акт перевірки отриманий під підпис директором та головним бухгалтером позивача.

Також суд не бере до уваги доводи позивача про те, що наказ про проведення перевірки всупереч вимогам пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України не містить адреси, за якою контролюючий орган мав здійснити документальну позапланову перевірку, а тому контролюючий орган не мав права приступити до проведення перевірки, враховуючи таке.

Відповідно до п. 78.5. ст. 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Згідно з п. 81.1. ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З огляду на вказане нормативне регулювання, та враховуючи те, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснювалась за податковою адресою позивача, а не в іншому місці, то адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, не є обов`язковою для зазначення в наказі на перевірку. Також суд враховує, що копію наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, направлень на перевірку, запит відповідача про надання документів та інформації отримані директором ТзОВ «Фрешлогістик» під підпис 10.04.2025 за місцезнаходженням позивача, яке відповідає місцю проведення перевірки.

Стосовно податкового повідомлення-рішення форми ПН від 13 травня 2025 року № 21098/13-01-07-07, котрим на платника податків накладено штраф в розмірі 3400,00 гривень, оскільки не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін зведені податкові накладні в період лютий 2025 на суму 238 211 грн, суд зазначає таке.

Сторонами визнається, що основним чинником виникнення у позивача від`ємного значення з ПДВ є надання послуг з міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом та придбання на території України автозапчастин та пального, ремонт автотранспорту.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V ПК України врегульовано питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За приписами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 187.1. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до п. 189.1. ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Приписами п. 198.5. ст. 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Суд встановив, що відповідно до Акта перевірки відповідач вважає, що «на порушення п.187.1. ст.187, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п.199.1 ст. 199 ПК України встановлено заниження ТзОВ «Фрешлогістик» показників у рядку 4.1 Декларацій «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на загальну суму 238211 грн.

В ході проведення перевірки посадовій особі підприємства надано вимогу від 10.04.2025 №13095/6/13-01-07-07-12 «Про надання документів та інформації» за період виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого за лютий 2025 року.

На вищевказану вимогу ТзОВ «Фрешлогістик» надано копії актів списання товарів від 31.12.2024 №35, від 31.01.2025 №1, від 28.02.2025 № 4, зокрема запчастин та автошин.

У податковому обліку у платників ПДВ за датою першої події (згідно з п. 198.1 Податкового кодексу) виникає право на податковий кредит при придбанні запчастин та автошин у тому разі, якщо передбачається, що такі запчастини та автошини буде використано в оподатковуваних ПДВ операціях та в межах господарської діяльності.

ТзОВ «Фрешлогістик» у перевірюваному періоді отримано запчастини та автошини, сума ПДВ від вартості придбаних запчастин та автошин включена до податкового кредиту ТзОВ «Фрешлогістик».

Перевіркою встановлено факти списання запчастин та автошин. У актах списання запчастин відсутній перелік транспортних засобів, для яких були використані запчастини, що унеможливлює перевірку використання їх в операціях, що є господарською діяльністю платника податку, також акти списання товарів не затверджені директором підприємства.

Отже, списання ТзОВ «Фрешлогістик» запчастин на суму 1191056 грн., ПДВ 238211 грн. (в т.ч. за період: грудень 2024 року сума ПДВ 71536 грн., січень 2025 сума ПДВ 58586 грн., лютий 2025 сума ПДВ 108089 грн.) не пов`язано з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, і не спрямовано на отримання доходу.

ТзОВ «Фрешлогістик» на порушення п.201.1, п.201.4, 201.10 ст.201 Податкового кодексу не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін податкову накладну на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях на обсяг постачання на загальну суму 1191056 грн».

Статтею 1 Закону №996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами частини другої статті 9 вказаного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Однією із доктрин, виділених національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції. Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, недоліки в їх заповненні, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави.

Суд зазначає, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

Доводи відповідача про те, що «у актах списання запчастин відсутній перелік транспортних засобів, для яких були використані запчастини, що унеможливлює перевірку використання їх в операціях, що є господарською діяльністю платника податку, також акти списання товарів не затверджені директором підприємства» спростовуються наявними матеріалами справи.

А саме, позивачем долучено копії актів списання товарів, а саме, запчастин та матеріалів до транспортних засобів, від 31.12.2024 №35, від 31.01.2025 №1, від 28.02.2025 № 4, які були предметом перевірки, в яких вказано найменування товару, автомобіль, причіп, водія, кількість, ціну, загальну суму, вказані акти підписані директором товариства (Т. 1, а.с. 231, 232, 239).

Також до матеріалів справи позивачем надано свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які належать позивачу, та які відповідно зазначені в Актах списання, та акти виконаних робіт з технічного обслуговування транспортних засобів (Т. 1, а.с. 145-224).

Суд наголошує, що під час розгляду справи та дослідження доказів встановив, що представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують використання запчастин та матеріалів до транспортних засобів в операціях, що є господарською діяльністю платника податку, чим повністю спростовуються доводи відповідача.

Більш того, проаналізувавши наведені вище документи, суд дійшов висновку, що вказані документи не мають пошкоджень або дефектів щодо форми, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, також вони містять всі необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг господарських операцій.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Вище суд дійшов висновку, що позивачем списано товарно-матеріальні цінності, які використані підприємством в операціях пов`язаних із господарською діяльністю, а саме обслуговування та ремонт належних позивачу транспортних засобів, а тому правові підстави для складання та реєстрації податкових накладних за вказаними операціями у позивача не виникли.

Отже, позивачем в цій частині спірних правовідносин не порушено приписів п.201.1 та п.201.10 ст. 201 ПК України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 13.05.2025 № 21098/13-01-07-07 є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення форми В1 від 13 травня 2025 року № 21095/13-01-07-07, котрим, за звітний період лютий 2025 року, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 357892,00 грн та застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 89473,00 грн, суд зазначає таке.

Суд встановив, що відповідно до Акту перевірки ТзОВ «Фрешлогістик» на порушення вимог п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 Податкового кодексу - завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 357892 грн, в тому числі за лютий 2025 року на суму 357892 грн, внаслідок чого підприємством завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (рядок 19) всього у сумі 357892 грн, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за лютий 2025 року на суму 357892 гривні.

ГУ ДПС у Львівській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Фрешлогістик» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатами перевірки складено акт від 28.01.2025 №3103/13-01-07- 07/44638914.

Даною перевіркою встановлено, зокрема, порушення п.200.1, п.200.2, п.200.4, п.200.14 ,,в ст.200 Податкового Кодексу, в результаті чого відмовлено у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку (р.20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість) в сумі 357892 грн., в т.ч. за листопад 2024 року в сумі 357892 гривні.

За результатами перевірки винесено ППР форми «В3» від 18 лютого 2025 року № 6480/13-01-07-07 на суму завищення бюджетного відшкодування 357892 грн.

У рядку 16.3 податкової декларації з ПДВ за лютий 2025 платником збільшено/ зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень на суму 357679 грн (-213 грн/+ 357892 грн) та заповнено таблицю «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі ППР та/або уточнюючого розрахунку.

У таблиці 1 «Розрахунок суми від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суми бюджетного відшкодування» додатку № 2 до податкової декларації з ПДВ "Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)" (далі Додаток 2) до Податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року відображено суми від`ємного значення та суми бюджетного відшкодування в розрізі постачальників та звітних (податкових) періодів, у яких виникло від`ємне значення, які зменшено згідно з поданою Податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2024 в сумі 357892 грн. згідно акту ГУ ДПС у Львівській області від 28.01.2025 №3103/13-01-07-07/44638914 та винесеного повідомлення-рішення форми «В3» від 18 лютого 2025 року № 6480/13-01-07-07».

Так, положеннями п. 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За змістом п. 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21 (далі - Порядок № 21).

Відповідно до п.п.5 п.4 розділу V Порядку № 21, у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, у звітному (податковому) періоді, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.

У рядку 16.3 також вказується узгоджена за результатами документальної перевірки контролюючого органу сума від`ємного значення реорганізованого платника податку, що переноситься до податкового кредиту правонаступника (за умови подання таким правонаступником заяви (таблиця 3 (Д2) (додаток 2)) у складі податкової декларації за звітний (податковий) період), на який припадає день узгодження, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.

У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці "Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючих розрахунків".

Тобто, така сума повинна бути врахована платником податку у рядку 16.3 податкової декларації з ПДВ за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення відповідно до статті 56 ПК України.

Згідно з п. 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Приписами п. 56.3. ст. 56 ПК України передбачено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Отже, пунктом 56.3 ПК України передбачено строк для подання скарги у 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Отже, системний аналіз зазначених норм закону, у тому числі норма про те, що днем узгодження грошового зобов`язання платника податків є день закінчення процедури адміністративного оскарження, свідчить, що у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, то визначені в них грошові зобов`язання з відповідного податку вважаються узгодженими на наступний день за останнім днем строку для подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, передбаченого у пункті 56.3 статті ПК України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі № 640/23566/19.

Вище вказане спростовує доводи позивача про те, що оскільки позивач погодився з податковим повідомленням - рішенням форми В3 від № 6480/13-01-07-07, то сума від`ємного значення була узгоджена.

Сторонами не заперечується, що позивач не оскаржував податкове повідомлення рішення» від 18.02.2025 № 6480/13-01-07-07 в адміністративному або судовому порядку.

Отже, днем узгодження ППР від 18.02.2025 № 6480/13-01-07-07 є 04.03.2025, тобто 10 робочий день, що настав за днем отримання платником податків ППР (18.02.2025), що відображено у ІКП «Податковий блок» ТзОВ «Фрешлогістик».

Відтак, сума визначена у ППР від 18.02.2025 № 6480/13-01-07-07, не підлягає відображенню у податковій декларації з ПДВ за лютий 2025 року в розмірі 357892 грн.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 365 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 123.2. ст. 123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) цієї статті, а саме, вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відтак, всупереч п.п.5 п.4 розділу V Порядку № 21, позивач в декларації з ПДВ за лютий 2025 року у р.16.3 неправомірно зазначив суму збільшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на 357892 гривні, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість, з чого суд доходить висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення форми В1 від 13.05.2025 № 21095/13-01-07-07, яким за звітний період лютий 2025 року, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 357892,00 грн та застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 89473,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 13.05.2025 № 21098/13-01-07-07, котрим на платника податків накладено штраф в розмірі 3400,00 гривень, оскільки не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведені податкові накладні в період лютий 2025 на суму 238 211 грн, діяв всупереч ч. 2 ст. 2 КАС України, що призвело до безпідставного прийняття податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області підлягають частковому задоволенню.

На цей момент суд не вирішує питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представником позивача подано тільки попередній розрахунок таких витрат та не надано детальний опис наданих адвокатом послуг, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума судового збору у розмірі 88,66 грн (2422,40 грн х 03,66% (пропорція: загальна сума судового збору - 2422,40 грн (3028,00 х 0,8) при ціні позову 92873,00 грн, що становить 100%; задоволена частина позовних вимог становить 3400,00 грн та складає 03,66% від ціни позову (3400,00 / 92873,00 х 100%)).

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 13.05.2025 № 21098/13-01-07-07.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШЛОГІСТИК» сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 88 (вісімдесят вісім) гривень 66 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ФРЕШЛОГІСТИК (79032, вул. Дж. Вашингтона, буд. 17, кв. 80, м. Львів; ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Львівській області (79003, вул. Стрийська, 35, м. Львів; ).

Повне рішення суду складено 14.11.2025.

Суддя Кондратюк Юлія Степанівна