Справа № 161/3586/25
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3586/25
Провадження № 2-а/161/88/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/3586/25 за позовною заявою адвоката Таргонія Павла Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Таргоній Павло Валерійович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. З підстав, викладених в позовній заяві просить суд скасувати постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Читкайло Н.В. №MVA2051401 від 14.02.2025.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав у ньому викладених. Просили позов задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлений позов підтримують в повному об`ємі, просить його задовольнити.

Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. Просив відмовити в задоволенні позову. В подальшому в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

13 лютого 2025 року, близько 12.37 годин, в місті Луцьк, по вулиці Богдана Хмельницького, 47, Волинської області, інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Читкайло Надією Вікторівною було виявлено автомобіль «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив зупинку.

У відповідності до вимог ст. 279-1 КУпАП У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

14 лютого 2025 року, інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Читкайло Надією Вікторівною було винесено постанову серії MVA № 2501401 (а.с. 8), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею ч. 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що 13 лютого 2025 року, о 12.37 годин, в місті Луцьк, по вулиці Богдана Хмельницького, 47, Волинської області, особа, яка керувала транспортним засобом «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу на тротуарі у місці, яке не позначене відповідними дорожніми знаками, чим порушила пункт 15.10 «б» ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень.

В позовній заяві як на підставу скасування оскаржуваної постанови, позивач посилається на ту обставину, що транспортний засіб «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 було припарковано з дотриманням вимог п. 15.10 «в», внаслідок чого порушення вимог ПДР України відсутні.

При цьому, факту зупинки транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 у місці, вказаному в оскаржуваній постанові, та в спосіб, зафіксований на фотокопіях, долучених до матеріалів справи, сторона позивача не заперечувала.

Суд звертає увагу, що матеріалами фотофіксації беззаперечно підтверджується здійснення зупинки водієм транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 в місті Луцьк, по вулиці Богдана Хмельницького, 47, Волинської області з частковим заїздом на пішохідний тротуар.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Параграф 15 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 № 1306, який називається «Зупинка і стоянка» чітко регламентує, де може здійснюватися стоянка транспортних засобів.

Пункт 15.1 ПДР, який є загальною нормою параграфу 15 ПДР, передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

З аналізу змісту зазначеної правової норми висновується, що вимогами пункту 15.1 ПДР встановлено дозвіл здійснювати стоянку транспортних засобів лише у спеціально відведених місцях та на узбіччі.

Наступні пункти параграфу 15 ПДР уточнюють загальне правило пункту 15.10.

Зокрема, пунктом 15.2 ПДР передбачено, що у випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливi, вони дозволяються бiля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати iншим учасникам дорожнього руху).

Пункт 15.10 ПДР, знову ж таки, уточнюючи загальне правило п.15.1 ПДР, містить перелік конкретних місць, де стоянка заборонена.

Так, відповідно до п.п. «б», «в» п. 15.10 ПДР стоянка забороняється, зокрема, на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Таким чином, виходячи зі змісту вищезазначених норм ПДР, суд приходить до висновку про те, що здійснити стоянку автомобіля на тротуарі можна за умови дотримання трьох вимог, а саме: місце стоянки має бути спеціально відведене для стоянки, зокрема, позначене відповідними дорожніми знаками; стоянка здійснюється легковим автомобілем чи мотоциклом; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що 13 лютого 2025 року, о 12.37 годин, в місті Луцьк, по вулиці Богдана Хмельницького, 47, Волинської області, особа, яка керувала транспортним засобом «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку транспортного засобу з порушенням пункт 15.10 «б» ПДР України, а саме на тротуарі у місці, яке не позначене відповідними дорожніми знаками, чим порушила.

Суд звертає увагу сторони позивача, що право водія здійснити зупинку/стоянку на тротуарі таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м не є абсолютним, а дозволено лише у нерозривному зв`язку з положеннями пункт 15.10 «б» ПДР України, тобто у місці, позначеному відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, та лише додатково конкретизує спосіб здійснення зупинки/стоянки в такому місці.

Суд звертає увагу, що в місті Луцьк, по вулиці Богдана Хмельницького, 47, Волинської області, безпосередньо на місці зупинки/стоянки транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , наявний дорожній знаками, встановлений з табличкою, який визначає зону паркування та спосіб здійснення паркування транспортного засобу біля краю проїзної частини (а.с. 51).

Також судом приймається до уваги, що інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Читкайло Надією Вікторівною підставно не проводилось вимірювання відстані, вільної для руху пішоходів. Оскільки зупинка/стоянка транспортного засобу «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 була здійснена на тротуарі в місці, де це апріорі заборонено, незалежно від відстані, яка залишається вільною для руху пішоходів.

Внаслідок чого, суд вважає, що посадова особа відповідача діяла у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії MVA № 2501401 від 14 лютого 2025 року за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній містяться дані, як того вимагається даною нормою права.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що судом встановлено правомірність винесення постанови про адміністративне правопорушення серії MVA № 2501401 від 14 лютого 2025 року, яка за формою та змістом відповідає вимогам ст. 14-2, 279-1, 283 КУпАП, оскільки в ній містять всі дані, як того вимагається даними нормами права. При цьому, позивачем взагалі не надано суду належних доказів, на підтвердження своїх позовних вимог. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити адвокату Таргонію Павлу Валерійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 в задоволенні його позову до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя В.В. Ковтуненко