Справа № 640/30570/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.

Суддів: Беспалова О.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Мірошниченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року, суддя Кухар Н.А., у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС України до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення боргу,-

У С Т А Н О В И В:

Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків податкового боргу у сумі 121 599 500,90 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ супровідним листом від 07.12.2023 №03-19/36613/23 справу № 640/30570/21 передано Київському окружному адміністративному суду.

Відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 справу № 640/30570/21 передано Львівському окружному адміністративному суду.

14 лютого 2025 року адміністративна справа № 640/30570/21 надійшла до Львівського окружного адміністративного суду (вх. №12257).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року адміністративну справу № 640/30570/21 за позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС України до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення коштів прийнято до провадження.

10.03.2025 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути кошти з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» () та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів по ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕНРГО» () в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на загальну суму 185 138 290,52 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що станом на 06.03.2025 згідно даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС за ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» обліковується податковий борг з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань (ккдб 21010100) у загальній сумі 441 853 614,33 грн. Разом з тим, частина цієї заборгованості була предметом спору по справі № 640/23032/19, а саме 256 715 323,81 грн, тобто залишок до стягнення становить (441 853 614,33 - 256 715 323,81=185 138 290,52 грн), який виник з причини несплати самостійно задекларованих зобов`язань, нарахованих штрафних фінансових санкцій та пені.

11.03.2025 представником відповідача подно пояснення, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Щодо боргу з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності повідомляє, що станом на 10.03.2025 по декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2021 року (№ від 27.04.2021 року) - борг відсутній. Згідно інтегрованої картки платника податку в електронному кабінеті ДПЗД «Укрінтеренерго» відображено, що дана заборгованість була погашена шляхом зменшення боргу минулого періоду податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 3 квартал 2022 року (№ від 01.11.2022) в сумі - 213 446,00 грн та згідно платіжної інструкції від 27.09.2022 в сумі 680 грн. Станом на 10.03.2025 ДПЗД «Укрінтеренерго» має борг з податку на прибуток підприємств і організацій, проте згідно іншої податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2024 (№ від 08.05.2024), що стало предметом спору в іншій справі № 320/898/25, що розглядається в Київському окружному адміністративному суді.

Також відповідач зазначає, що ЦМУ ДПС по роботі ВПП було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності ДПЗД «Укрінтеренерго», що підтверджується Актом про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 07.01.2025 № 26/Ж5/31-00-04-01-02 22/19480600. У даному акті зазначено, що були порушені строки сплати по декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2021 року (№ від 27.04.2021 року), але борг було погашено, тож позивачу відомі дані факти.

Щодо боргу з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету на суму 185 138 290,52 грн відповідач зазначає, що відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за своєю правовою природою є платежем, який в обов`язковому порядку підлягає сплаті до державного бюджету, однак не є податковим (грошовим) зобов`язанням і, як наслідок - не є податковим боргом у визначенні Кодексу. Частина чистого прибутку не є податковим платежем у розумінні норм ПК України, цей платіж не віднесений до загальнодержавних податків і зборів та місцевих податків. Також, серед переліку функцій, які закріплені за контролюючими органами ст. 19-1 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), також відсутня функція, яка б визначала обов`язок відповідача здійснювати адміністрування частини чистого прибутку (доходу). Разом з тим, контролюючий орган має обов`язок щодо зарахування суми сплачених поточних платежів частини чистого прибутку в рахунок погашення боргу з цього платежу в порядку черговості, незалежно від наявності судових рішень про розстрочення виконання судових рішень про стягнення боргу з частини чистого прибутку. До аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду під час розгляду аналогічної справи (постанова від 13.10.2020 по справі № 640/19757/19): «Ураховуючи нормативні визначення понять грошове зобов`язання, податкове зобов`язання (в редакції ПК України на час спірних відносин), частина чистого прибутку не є податковим платежем, у розумінні норм ПК України. Цей платіж, хоча і є обов`язковим, але не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків Покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів не змінює правової природи такого платежу». Лише Законом України N 466-IX від 16 січня 2020 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" стаття 19-1 доповнена підпунктом 19-1.1.51, яким визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність. Податкові органи вже зверталися з аналогічними позивними вимогами до ДПЗД «Укрінтеренерго» іншого періоду за І квартал 2019 та І півріччя 2019 року, що стало предметом іншого розгляду справи та винесено рішення Окружним адміністративним судом міста Києва від 26.01.2021 по справі №640/23032/19, що залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 по справі №640/23032/19, яким було вирішено стягнути з ДПЗД «Укрінтеренерго» частину чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету у сумі 323 153 950,06 грн.

Окрім того, відповідачем зазначено, що позивачем не враховано сплату в сумі - 482 250,00 грн від 06.03.2025, так як дана сплата ще не відображається в інтегрованій картці платника податку ДПЗД «Укрінтеренерго» намагається сплачувати податки, зокрема поступово сплачує борг з частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до бюджету, проте обставини скрутного фінансового становища виникли не з вини ДПЗД «Укрінтеренерго», не є наслідком господарської діяльності підприємства, власного комерційного розрахунку та ризику, а виникли в силу об`єктивних та незалежних від ДПЗД «Укрінтеренерго» причин. Наголошує на скрутному фінансовому становищі відповідача. Стягнення податкового боргу з ДПЗД «Укрінтеренерго» не є ефективним способом захисту Позивача та не призведе до відновлення порушеного права Позивача.

28.04.2025 представник позивача подав додаткові пояснення, в якмх зазначено, що кошти, які направлялися ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» в рахунок погашення податкового боргу, зараховувалися контролюючим органом на погашення першочергової заборгованості платника податків.

Представником відповідача 19.05.2025, 02.06.2025 та 10.07.2025 подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що ДПЗД «Укрінтеренерго» регулярно повідомляло про часткову сплату податкового боргу зокрема 11.03.2025 та 26.03.2025. Крім того, за період з 19.03.2025 по 15.05.2025 ДПЗД «Укрінтеренерго» частково сплатило податковий борг з частини чистого прибутку, всього на суму - 12 734 500,00 грн. Таким чином, на думку відповідача, право нараховувати пеню згідно розрахунку частини чистого прибутку за 1 квартал 2019 року виникло 19.08.2018 (граничний термін сплати податкового зобов`язання), а у розрахунку позивача дані терміни перевищують строк 1095 днів. Тобто пеня не нараховується якщо минуло більше 1095 днів від дня, коли у контролюючого органу (відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України) виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Застосування штрафної санкції до ДПЗД «Укрінтеренерго» за не виконання зобов`язання в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) є порушенням прямої норми закону.

Головною складовою розрахунку має бути зазначена кількість днів прострочення, яка не має перевищувати 1095 днів, в минулому розрахунку (доданому до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09.03.2025) кількість днів прострочення перевищували відповідну позначку, а наданий новий розрахунок взагалі не містить відповідних дат чи кількості днів прострочення. Крім того, в новому розрахунку як і в попередньому зазначено, що пеня нарахована з урахуванням ст. 129 Податкового кодексу України та вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) проте при простому підрахунку дане твердження не відповідає дійсності, адже приклад розрахунку наведений Відповідачем в клопотанні від 19.05.2025 та додатковими поясненнями 02.06.2025 не співпав із сумою наведеною позивачем. Отже, ДПЗД «Укрінтеренерго» не має можливості перевірити вірність розрахунку пені та вважає його неправомірним та таким, що не відповідає дійсності, а без зазначення вірної кількості днів прострочення як і Відповідачу так і для Суду не є можливим перевірити вірність підрахунку пені, при цьому що загальна кількість днів перевищує 1095 днів передбачену Податковим кодексом України.

Також, відповідач звертає увагу суду, що, крім пені, у розрахунок боргу позивач включає 680 грн згідно податкового повiдомлення - рiшення (форма «ПС») №513/Ж10/31-00-04-01-02-31 від 16.09.2022 - проте дана сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) сплачена ДПЗД «Укрінтеренерго» 27.09.2022 (докази сплати додані до клопотання від 11.03.2025).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто кошто з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, в розмірі 185 138 290,52 грн (сто вісімдесят п`ять мільйонів сто тридцять вісім тисяч двісті дев`яносто грн 52 коп).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є державним унітарним комерційним підприємством, яке засноване на державній власності згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 15 січня 1993 року №103 та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" перебуває на обліку в контролюючих органах як платник податків.

Відповідно до довідки Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП № 2853/6/31-00-13-02-06 від 06.03.2025 станом на 06.03.2025 згідно даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС за ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» обліковується податковий борг з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань (ккдб 21010100) у загальній сумі 441 853 614,33 грн.

Позивач зазначає, що частина цієї заборгованості була предметом спору по справі №640/23032/19, а саме 256 715 323,81 грн, тобто залишок до стягнення становить 185 138 290,52 грн, а саме:

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № від 06.11.2019 терміном сплати 19.11.2019 - 65 763 297,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № від 25.02.2020 терміном сплати 10.03.2020 - 43 917 233,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № від 05.05.2020 терміном сплати 20.05.2020 - 40 472 100,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № від 04.08.2020 терміном сплати 19.08.2020 - 21 486 744,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № від 27.04.2021 терміном сплати 20.05.2021 - 2 374 500,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 01.11.2021 терміном сплати 19.11.2021 - 491 100,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 28.02.2022 терміном сплати 11.03.2022 - 264 457,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 21.07.2022 терміном сплати 21.07.2022 - 1 423 318,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 16.08.2022 терміном сплати 19.08.2022 - 370 588,00 грн;

- податкове повiдомлення -рiшення (форма «ПС») № 513/Ж10/31-00-04-01-02-31 від 16.09.2022 - 680,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 23.02.2023 терміном сплати 13.03.2023 - 3 565 134,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 04.05.2023 терміном сплати 22.05.2023- 574 352,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 03.08.2023 терміном сплати 21.08.2023 - 281 843,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 29.02.2024 терміном сплати 11.03.2024 - 1 028 569,00 грн;

- розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку (для платника, на якого поширюється стаття 11 прим. Закону України "Про управління об`єктами державної власності") № вiд 08.05.2024 терміном сплати 20.05.2024 - 461 887,00 грн;

- податкове повiдомлення-рiшення (форма «Ш») № 148/Ж10/31-00-04-01-02-27 вiд 05.02.2025 - 784 865,50 грн;

- 1 877 623,02 грн - борг виник з 20.11.2023 по 06.02.2025 - нараховано пені в інтегрованій картці платника податків на борг минулих років (ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19)).

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених податкових зобов`язань, було сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 04.06.2020 № 279-10, яку було відправлено поштою та вручено уповноваженій особі відповідача - 11.06.2020 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 4 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до приписів п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з нормами п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Податковим законодавством визначено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, тож, податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

У відповідності до п. 124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як убачається із матеріалів справи, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що станом на 06.03.2025 згідно даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС за ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» обліковується податковий борг з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань (ккдб 21010100) у загальній сумі 441 853 614,33 грн. Разом з тим, частина цієї заборгованості була предметом спору по справі № 640/23032/19, а саме 256 715 323,81 грн, тобто залишок до стягнення становить (441 853 614,33 - 256 715 323,81=185 138 290,52 грн), який виник з причини несплати самостійно задекларованих зобов`язань, нарахованих штрафних фінансових санкцій та пені.

Так, згідно із ч.1 ст.11-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» державні унітарні та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, який Кабінет Міністрів України затвердив постановою від 23 лютого 2011 року №138 (Порядок № 138), частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартально фінансово - господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств (пункт 3 Порядку).

Разом з тим, з 15.03.2024 п. 3 Порядок № 138 був змінений, а саме: частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, затвердженої Мінфіном

Такий розрахунок разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до контролюючих органів у строк, передбачений Податковим кодексом України.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, розрахунок частини чистого прибутку (доходу) є обов`язковим документом, на підставі якого здійснюється нарахування та сплата вказаного платежу.

Так, положеннями пункту 40.1 статті 40 ПК України передбачається, що Розділ II ПК України "Адміністрування податків, зборів, платежів" визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі І цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи (до яких, згідно із статтею 41 Податкового кодексу України, віднесено й органи ДПС).

Згідно з підпунктами 19.-1.1, 19-1.22 статті 19 ПК України контролюючі органи виконують такі функції як здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Наведені вище положення Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями" прямо покладають обов`язок на Державну податкову службу здійснення контролю за повнотою і своєчасністю сплати державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) і саме до податкових органів державні підприємства подають Розрахунки частини чистого прибутку (доходу).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року №106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" установлено, що перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, саме на податковий орган покладено контроль, що у відповідності до наказу Міністерства фінансів України від 14 січня 2011 року № 11 "Про бюджетну класифікацію" віднесений до платежу " Частина чистого прибутку (доходу) державних або комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до відповідного бюджету, та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна або комунальна власність" (21010000).

Згідно з пунктом 61.1. статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 19-1.1.45 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, до функцій контролюючих органів віднесено звернення до суду у випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач є уповноваженим контролюючим органом, якому надано право на звернення до суду з позовами про стягнення у бюджет частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), у разі неперерахування їх підприємством самостійно.

В іншому випадку нівелюється обов`язок здійснення контролю податковим органом за своєчасним перерахуванням до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Разом з тим, Законом України від 16 січня 2020 року №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" стаття 19-1 була доповнена підпунктом 19-1.1.51, яким визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність.

Розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації (пункт 46.1 статті 46 ПК України в редакції Закону № 466-IX).

Пунктом 1-1 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" ПК України (в редакції Закону № 466-IX) встановлено, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань здійснюється у порядку, визначеному статтями 59, 60 глави 4, статтями 87-101 глави 9 розділу II цього Кодексу.

Тобто, податкова вимога була сформована на суму боргу з набранням чинності Законом №466-IX. Крім того, податковий орган набув повноважень збільшувати суму грошового зобов`язання з платежу частина чистого прибутку (виставляти податкові повідомлення-рішення, вживати інших заходів тощо).

Так, матеріали справи містять розрахунки частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями та розрахунки частини чистого прибутку (доходу), дивідентів на державну частку з 3 кварталу 2019 року по 1 квартал 2024, подані до податкового органу Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

При цьому, відповідачем не спростовується обставина нарахування самостійно в поданих розрахунках сум частини прибутку (доходу), що підлягають сплаті до державного бюджету та не спростовується обов`язок відрахування частини чистого прибутку (доходу) до державного бюджету.

Разом з тим, представник відповідача вказує на те, що заборгованість частково сплачено, надаючи платіжні доручення по сплаті частини чистого прибутку та штрафу 680 грн згідно податкового повiдомлення - рiшення (форма «ПС») №513/Ж10/31-00-04-01-02-31 від 16.09.2022.

Щодо доводів відповідача про часткову сплату податкового боргу, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, на виконання рішення суду, контролюючий орган зараховує кошти, що надходять від ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО», в рахунок погашення першочергової заборгованості, що відповідає нормам чинного законодавства.

Щодо доводів відповідача стосовно нараховування пені, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, з 01.01.2021 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві». Відповідно до цього Закону до статті 129 Податкового кодексу України включено пункт 129.9.

Згідно з підпунктом 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПК України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Тобто, з 01.01.2021 пеня не нараховується, а нарахована підлягає анулюванню, зокрема, у разі закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

При цьому як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Закон від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності.

Таким чином, положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПК України щодо не нарахування пені чи анулювання нарахованої пені у разі проведення такого нарахування поза межами 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню, розповсюджується виключно на правовідносини які виникли з 01.01.2021.

Положення Податкового кодексу України, у тому числі статті 129, не містять прямої вказівки на те, коли у контролюючого органу виникає право нарахувати пеню платнику податків.

Такі норми, зокрема пункти 129.1 та 129.3 статті 129 ПК України, визначають лише початок нарахування пені (день, від якого слід проводити нарахування) та закінчення нарахування пені (останній день нарахування).

Відтак право на нарахування пені у контролюючого органу виникає також з моменту (дня) початку строку, визначеного Податковим кодексом України, для нарахування пені у відповідному випадку.

Отже, початок нарахування пені збігається в часі з правом (обов`язком) контролюючого органу здійснити таке нарахування пені.

Враховуючи, що положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПК України розповсюджується на правовідносини які виникли з 01.01.2021, то відповідно за вказаним підпунктом анулюванню підлягатиме пеня, право по нарахуванню якої виникло у контролюючого органу з 01.01.2021 та нарахування такої пені контролюючим органом проведено поза межами 1095 днів з дня виникнення такого права.

Законом України від 17.03.2020 № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019)» (набрав чинності 18.03.2020) підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 52-1.

Згідно з положеннями абзацу одинадцятого пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

При цьому, питання анулювання пені не є предметом спору у цій справі. Крім того слід враховувати, що підпункт 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПК України передбачає анулювання пені за певних умов та при дотриманні певної процедури, дотримання чи не дотримання яких має бути перевірено судами у разі спірності правовідносин саме щодо анулювання пені, а не в межах спору щодо стягнення заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.07.2022 у справі №160/7345/20 та від 27.06.2024 у справі № 160/538/23.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням, аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування пені. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Вказана правова позиції викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі №160/13436/22.

Таким чином, податкова заборгованість відповідача складає 185 138 290,52 грн, та станом на день поставлення цього рішення є не погашенною, що підтверджується матерілами справи.

Так, положеннями пп. 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 ПК України).

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

За приписами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС України.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 10 листопада 2025 року.