Справа № 520/27965/25
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

"11" листопада 2025 р. справа № 520/27965/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ширант А.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" (61001, м.Харків, вул. Тарасенка Георгія, буд.126, ) до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61024, вул.Максиміліанівська, буд. 11, м. Харків, ), Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13, ) про зобов`язання не вчиняти дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд заборонити органам державної виконавчої служби, в тому числі Основ`янсько-Слобідському відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, та контролюючим органам, в тому числі Головному управлінню ДПС у Харківській області, вчиняти будь-які дії, пов`язані із зверненням стягнення, списанням, накладенням арешту на грошові кошти, а також здійсненням податкової застави щодо грошових коштів, що перебувають на банківських рахунках Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева», зокрема: №: НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Ощадбанк», НОМЕР_2 , відкритому в АБ «Укргазбанк», НОМЕР_3 , відкритому в АТ «Укрексімбанк», №: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , відкритих в АТ «Укрексімбанк», № НОМЕР_7 , відкритому в АБ «Укргазбанк», № НОМЕР_8 , відкритий в ДКСУ м. Київ.

10.11.2025 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якому позивач просить суд забезпечити позов у справі №520/27965/25 шляхом заборони відповідачам вчиняти дії, спрямовані на примусове списання грошових коштів з рахунків Позивача до ухвалення судового рішення по справі та набрання ним чинності.

В обґрунтування заяви зазначено, що під час розгляду справи відповідачі мають право звертати стягнення на кошти, які містяться на банківських рахунках позивача, що призведе до негативних наслідків у виробничій діяльності позивача. Крім того, повернення списаних коштів відповідачами буде неможливим у разі ухвалення судового рішення на користь позивача.

Відповідач - Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав відзив на заяву, в якій просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що у нього на виконанні перебуває низка виконавчих проваджень щодо позивача і відповідач має обов`язок по вжиттю дій щодо їх примусового виконання, а забезпечення позову унеможливить виконання судових рішень, що є неприпустимо.

У ч. 1 ст. 154 КАС України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 154 КАС України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та доданими до неї документами, суд розглядає вказану заяву в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В силу приписів ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У заяві про забезпечення позову заявник просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову та наводить доводи щодо необхідності застосування таких заходів за наявності очевидних ознак заподіяння небезпеки, шкоди правам та інтересам позивача.

Суд зазначає, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 826/14722/17 вказав, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Так, судом встановлено, що Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 65-ДР від 16.02.2022, внесено до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" та товари, роботи і послуги оборонного призначення, що є предметом його виробничої діяльності, а саме: основний бойовий танк (БМ "Оплот"); модернізація танків Т-64 (Т-64БМ2 "Кедр"; заводський ремонт БМ "Булат за технічним станом: заводський ремонт за технічним станом виробів Т-84; танковий двигун 6ТД-1; танковий двигун 6ТД-2 (6ТД-2С, 6ТД-2E).

Окрім цього, Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України №1.7-22/2535-24 від 09.04.2024, Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" визнано таким, що має важливе значення для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу, та критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу».

До того ж, Наказом Мінстратегпрому № 148 від 07 липня 2023 року включено ДП«Завод імені В.О. Малишева» () до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.

Проте, 06.11.2025 та 07.11.2025 стягнуто з рахунків позивача грошові кошти на загальну суму 1 249 829,82 грн. в рамках виконавчого провадження №79514534 від 05.11.2025 з примусового виконання постанови №33334781 від 04.11.2025 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1249708,19 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №12294796 від 07.11.2025, № 15870_00000/112b96c3c70d 4235a5073302ad21929c від 06.11.2025.

Разом з тим, предметом оскарження у справі № 520/27965/25 є заборона відповідачам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із зверненням стягнення, списанням, накладенням арешту на грошові кошти, а також здійсненням податкової застави щодо грошових коштів, що перебувають на банківських рахунках позивача.

Суд зазначає, що списання грошових коштів з відкритих рахунків Позивача також матиме наслідком неможливості здійснення виплати заробітної плати його працівникам.

На даний час на території України діє воєнний стан, введений Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

На сьогоднішній день позивач виконує державні замовлення, спрямовані на посилення обороноздатності України та забезпечує Збройні Сили України виробами оборонного призначення.

Крім того, позивач є виробником продукції військового призначення, та забезпечує інші підприємства оборонно-промислового комплексу продукцією оборонного призначення.

Поряд з тим, позивач в рамах діючих договорів виготовляє запасні частини та комплектуючі, які використовуються для ремонту та обслуговування атомних електростанцій, у гірничо-металургійній промисловості, залізничному транспорті тощо.

Таким чином, не забезпечення позову може негативно вплинути на виробничу діяльність позивача, створити неможливість виконання державних контрактів, а також неможливість забезпечення запасними частинами та комплектуючими інших критично важливих підприємств, що в умовах воєнного стану несе суттєві ризики для обороноздатності країни.

Суд враховує, що ті негативні наслідки, до яких може призвести не забезпечення позову, будуть вимагати від позивача додаткових зусиль та фінансових затрат для поновлення порушеного права.

Також суд виходить з того, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

За визначенням п.2 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено в спосіб забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду по суті судом (постанова ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 800/521/17).

Предмет позову по цій справі є заборона відповідачам здійснювати низку дій: звернення стягнення, списання, накладення арешту на грошові кошти, а також здійснення податкової застави щодо грошових коштів, що перебувають на банківських рахунках позивача. Отже засіб забезпечення про який просить позивач не є тотожнім предмету позову.

При цьому, суд вважає ефективним способом захисту в цій справі захід забезпечення, який передбачений п.2 ч. 1 ст. 151 КАС України - заборона вчинити певні дії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИЛА:

1. Заяву Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" про забезпечення позову - задовольнити.

2. Забезпечити позов у справі № 520/27965/25 - заборонити Основ`янсько-Слобідському відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61024, вул.Максиміліанівська, буд. 11, м. Харків, ), Головному управлінню ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд.46, ), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул.Городецького, буд. 13, ) вчиняти дії, спрямовані на примусове списання грошових коштів з рахунків Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" до ухвалення судового рішення по справі та набрання ним чинності.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання (ст. 256 КАС України) та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з вказаної дати згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України в порядку ст. 297 КАС України.

Суддя А.А. Ширант