Справа № 755/13010/25
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/346/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Шаповалової К.В.,

за участі секретаря судового засідання Давидюк В.О.

представників позивача Вознюка А.С.

Туровського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП у м. Києві ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року справу було передана за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

28 серпня 2025 року справа надійшла до зазначеного суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 755/13010/25 між суддями від 28 серпня 2025 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В.

У своїй заяві позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у неавтоматичному режимі серії ЕАН № 4629946, яка була складена 01 травня 2025 року поліцейським 2 взводу 3 роти 4 батальйону Полк-2 Управління патрульної поліції в м. Києві капралом поліції Габрійчуком О.А. У позовній заяві позивач також просив суд поновити йому строк для подачі позовної заяви про оскарження вищезгаданої постанови.

Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року було поновлено позивачу строк на подачу позову до суду; відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; надано позивачу строк для можливості надання до суду заяву на згоду/незгоду щодо заміни неналежного відповідача - Управління патрульної поліції у м. Києві на належного - Департамент патрульної поліції.

23 вересня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява, у якій позивачем надано згоду на заміну первісного відповідача у справі на належного - Департамент патрульної поліції. Окрім того, представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року замінено у справі первісного відповідача - Управління патрульної поліції у м. Києві на належного - Департамент патрульної поліції. Виключено з числа відповідачів Управління патрульної поліції у м. Києві, призначено судове засідання на 10 жовтня 2025 року о 09-30 год.

Судове засідання 10 жовтня 2025 року було відкладено на 3 листопада 2025 року у зв`язку з тим, що не закінчився строк на подання відзиву від відповідача.

21 жовтня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення щодо заявлених позовних вимог.

У судове засідання 3 листопада 2025 року з`явилися представники позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений відповідно до вимог КАС України, будь-яких заяв з процесуальних питань суду не подавав.

Заслухавши позицію представників позивача, враховуючи поданий представником відповідача відзив, суд ухвалив проводити судове засідання у відсутність представника відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, вказали, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, за кермом була його дружина, а автомобіль зареєстрований на нього. Працівники поліції, провіривши по базі даних, те, що він притягувався до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, вирішили знову скласти на нього протокол та постанову про те, що він керував транспортним засобом, будучи позбавлений права керувати транспортним засобом. Просили врахувати, що після скасування першої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та повернення матеріалів справи на новий розгляд, такий відбувся у кафе, тобто у місці, яке не визначено для розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому був присутній адвокат Туровський В.В. Зокрема ним було подано ряд клопотань представникам поліції, які були повністю проігноровані, в тому числі клопотання щодо подання доказів на вчинення Єременком Ю.О. 15 березня 2025 року адміністративного правопорушення. Такі докази не були надані ні в день розгляду справи, а ні потім на адвокатський запит, та докази не долучено до відзиву на позовну заяву. 17 травня 2025 року Єременко Ю.О. отримав нову постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності від 1 травня 2025 року. Вказана постанова також була оскаржена адвокатом у адміністративному порядку, проте рішенням від 27 травня 2025 року скарга була залишено без задоволення, а постанова без змін. Також вказали, що притягнення позивача до відповідальності відбулось поза межами строку, визначеного статтею 38 КУпАП. Просили постанову від 1 травня 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, врахувавши відзив відповідача, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4629946 від 1 травня 2025 року поліцейським роти 3 батальйону 4 полку 2 УПП в м. Києві Габрійчуком О.А. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП, а саме те, що він керував транспортним засобом Toyota RAV 4 д.н.з. НОМЕР_1 15 березня 2025 року, будучи позбавлений правом керування транспортним засобом Дарницьким районним судом м. Києва строком на 1 рік від 2 квітня 2024 року, тобто порушив пункт 2.1 ПДР України.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього штраф в розмірі 20400 грн.

Не погоджуючись із такою постановою працівника поліції та звертаючись із відповідним позовом до суду представник позивача вказав, що позивач не керував транспортним засобом 15 березня 2025 року, під час розгляду справи працівниками поліції 1 травня 2025 року адвокату Туровському В.В. як представнику ОСОБА_1 не було надано жодного доказу на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, не складено протокол про адміністративне правопорушення, розгляд справи відбувся у кав`ярні, постанова була винесена за відсутності особи, яка притягається, а також його представника. Крім того, оскільки оскаржувана постанова була отримана позивачем 17 травня 2025 року, то відповідно притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке було нібито вчинено 15 березня 2025 року, відбулось поза межами строку, визначеного статтею 38 КУпАП. Крім того, вказали, що станом 15 березня 2025 року ОСОБА_1 не був особою, яка позбавлена права керуванням транспортним засобом, оскільки рішення Дарницького районного суду м. Києві від 2 квітня 2024 року не набрало законної сили.

Заперечуючи проти позовних вимог та подаючи відзив на позовну заяву, представник відповідача вказав, що як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена 01.05.2025 року та 17.05.2025 отримана позивачем. До суду позивач через свого представника звернувся 4 липня 2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду. Звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав. Вказав, що позивач зобов`язаний виконувати судове рішення, яке набрало законної сили та не здійснювати керування транспортними засобами протягом 1 року, а представник позивача мав би знати, що Київський апеляційний суд залишив рішення Дарницького районного суду міста Києва без змін ще 15.05.2024. Після прийняття цієї постанови з невідомих причин позивачем, було подано безліч апеляційних скарг як безпосередньо до Київського апеляційного суду, так і через суд першої інстанції, про що було детально описано в постанові Київського апеляційного суду від 13.03.2025 року. В подальшому, у зв`язку з неодноразовими зверненнями особисто ОСОБА_1 з апеляційними скаргами на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року - постановами Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року (а. с. 75-76), від 22 липня 2024 року (а. с. 90-91), від 16 серпня 2024 року (а. с. 104 105), від 19 вересня 2024 року (а. с. 117-118), від 25 жовтня 2024 року (а. с. 141-142), від 21 листопада 2024 року (а. с. 155-156), від 13 січня 2024 року (а. с. 175-176) повернуто апеляційні скарги скаржнику. Стосовно протоколу про адміністративне правопорушення вказав, що згідно з частинами 2 та 4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Зауважив, що інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови, що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до статті 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені статтею 278 КУпАП. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та відповідно до норм чинного законодавства вмотивовано виніс постанову серії ЕНА №4629946 від 01.05.2025 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина четверта статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та було встановлено судом під час розгляду справи, відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 2 квітня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП до штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року постанову Дарницького районного суду м. Києва від 2 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП залишено без змін. В резолютивній частині постанови зазначено, що вона набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Отже, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 2 квітня 2024 року набула законної сили 15 травня 2024 року, оскаржувана постанова була складена за правопорушення, яке відбулось 15 березня 2025 року, тобто станом на 15 березня 2025 року ОСОБА_1 був особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на 1 рік.

Подання після набрання постановою апеляційного суду від 15 травня 2024 року законної сили численних апеляційних скарг, які всі були повернуті скаржникам без розгляду не можуть свідчити тай не свідчать про те, що постанова Дарницького районного суду м. Києва від 2 квітня 2024 року не набрала законної сили станом на 15 березня 2025 року, як про те стверджували адвокати як у позовній заяві так і у судовому засіданні, а отже суд відхиляє такі доводи представників позивача як неспроможні та безпідставні.

Також суд відхиляє доводи представників позивача стосовно обов`язковості складання протоколу про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що відповідно до частин 2 та 4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. (ч. 9 ст. 258 КУпАП).

Стосовно доводів представників позивача щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд зазначає, що адвокатом Туровським В.В. було зазначено про те, що насправді транспортним засобом керувала дружина ОСОБА_1 , в той же час суду не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно одружений, що його дружина має посвідчення водія та що вона дійсно була за кермом автомобіля 15 березня 2025 року. Адвокатами не заявлялось клопотання про допит її - дружини, як свідка у справі, яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, повідомила б суду про те, що дійсно саме вона керувала транспортним засобом на момент зупинки працівниками поліції.

Крім того, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом було зазначено лише у позовній заяві, в оскаржуваній постанові про це мова не йшла, жодних відомостей про саме не керуванням транспортним засобом також не зазначено при розгляді скарги адвоката на постанову, при оскарженні її вищестоящему органу, а не суду.

Також суд зауважує, що до позовної заяви не було додано копію першої постанови від 15 березня 2025 року, в якій би ОСОБА_1 , якщо він дійсно не керував транспортним засобом записав би свої заперечення та скаржився б на неправомірні дії працівників поліції, які з перевищенням своїх повноважень складають протокол про притягнення до адміністративної відповідальності не водія, а пасажира транспортного засобу.

Не було також до позовної заяви долучено жодного відео з місця зупинки водія 15 березня 2025 року, яке б підтверджувало абсолютну беззаконність дій працівників поліції по відношенню до пасажира автомобіля - ОСОБА_1 .

Суду до позовної заяви не було долучено ані першої скарги на постанову від 15 березня 2025 року, ані другої на постанову від 1 травня 2025 року для підтвердження послідовності позиції та дій ОСОБА_1 та його адвокатів, які з першої хвилини після зупинки автомобіля заперечувала факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вимагали докази керуванням ним автомобілем.

З наявних матеріалів справи вбачається, що докази керування (відео з бодікамери працівників поліції) представники позивача почали витребувати у працівників поліції лише 3 липня 2025 року, тобто за день до подання позову до суду та через більше ніж 3 місяці після зупинки транспортного засобу, при цьому, як вказували представники позивача вони двічі оскаржували в адміністративному порядку постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, про те доказів того, що вони щонайменше через 10 днів після складання першої постанови витребували такі докази, суду надано не було.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що працівниками поліції було встановлено особу водія транспортного засобу, перевірено його посвідчення водія, записані дані цього посвідчення, а отже у суду немає сумніві того, що керував транспортним засобом 15 березня 2025 року на момент зупинки саме ОСОБА_1 . Протилежного суду належними, достатніми доказами представниками позивача доведено не було.

До того ж, у судовому засіданні представники позивача зазначили, що 15 березня 2025 року на ОСОБА_1 був складений ще протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, і при цьому постановою Дніпровського районного суду м. Києва провадження у цій справі було закрито, та встановлено обставини невинуватості ОСОБА_1 .

Як вбачається із постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року, яка наявна як відкрита інформація в Єдиному державному реєстрі судових рішень, заперечуючи проти складеного працівниками поліції 15 березня 2025 року протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП представники позивача, зокрема адвокат Туровський В.В., який брав участь у судовому засіданні, не заперечував факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 15 березня 2025 року, а заперечував перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем та порядок встановлення стану сп`яніння працівниками поліції. До того ж, як вбачається із постанови ОСОБА_1 їздив із працівниками поліції до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» для проходження огляду на стан сп`яніння та не заперечував факту керування транспортним засобом.

Вказане у сукупності свідчить про непослідовність дій сторони позивача та про такий обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення.

Стосовно місця розгляду справи про адміністративне правопорушення 1 травня 2025 року, то суд зазначає, що вказане не впливає на встановлення вини в діях ОСОБА_1 , враховуючи суть адміністративного правопорушення, винним в якому його визнано, та не заважало працівникам поліції встановити фактичні обставини справи, з огляду на диспозицію частини четвертої статті 126 КУпАП.

Також суд відхиляє доводи представників позивача про те, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності поза межами строків, визначених статтею 38 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Зупинений ОСОБА_1 був 15 березня 2025 року та в оскаржуваній постанові зазначено, що адміністративне правопорушення було вчинено саме 15 березня 2025 року, повторно постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена 1 травня 2025 року, тобто в межах строку, визначеного статтею 38 КУпАП. Отримання ОСОБА_1 постанови 17 травня 2025 року не свідчить про те, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності 17 травня 2025 року, оскільки постанова про притягнення була винесена 1 травня 2025 року та саме 1 травня 2025 року було накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 .

Представники позивача не заперечували факт обізнаності ОСОБА_1 про його виклик на розгляд справи 1 травня 2025 року та не спростовували твердження належного повідомлення його про день та час розгляду справи, про яке зазначено у рішенні заступника начальника управління УПП ДПП Парамонова О. від 27 травня 2025 року. Крім того, адвокат Туровський В.В. з`явився за викликом до працівників поліції та з власної ініціативи залишив місце розгляду справи до закінчення її розгляду, та відповідно таким чином відмовився від отримання оскаржуваної постанови.

Отже, під час розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 15 березня 2025 року, будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на 1 рік і станом на 15 березня 2025 року відповідне судове рішення набуло чинності, про що було відомо позивачу, оскільки судом апеляційної інстанції розглядалась саме його апеляційна скарга на рішення першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності, а отже повинно було неухильно виконуватись Єременком Ю.О.

Суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно із статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Приписами статті 280 КУпАП визначено, шо орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що доводи позову щодо неправомірних дій відповідача й бездоказового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити : найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, суд доходить висновку, що відповідачем стягнення до позивача застосовано без порушень, в межах санкції частини четвертої статті 126 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Поряд з цим, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо подання позову поза межами строку, визначено нормами КАС України, оскільки обставини пропуску строку на подання позову до суду були досліджені судом під час відкриття провадження у справі та було становлено наявність поважних причини пропуску такого строку, і як наслідок судом було поновлено позивачу ОСОБА_1 строк на подання позову до суду.

Позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є похідними від вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 72, 132, 134, 241-251, 268, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Шаповалова