Справа № 160/26898/25
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Дніпровської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та скасування постанови,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та скасування постанови.
Ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 16 жовтня 2025 року
У зв`язку з технічними причинами судове засідання 16.10.2025 року не відбулось, розгляд справи відкладено на 23.10.2025 рік.
В засіданні 23.10.2025 року ухвалою суду залучено другого відповідача у справі - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розгляд справи відкладено на 6.11.2025 року.
Другий відповідача правом на надання відзиву не скористався.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Хоменка Д. Ю. від 02.09.2025, яка прийнята у вищезазначеному виконавчому провадженні, та якою накладено штраф на Дніпровську міську раду в розмірі 5100 грн. є незаконною, оскільки накладення штрафу має бути тільки у випадку встановлення факту невиконання боржником рішення суду без поважних причин. В той же час процедура, за якою має бути виконано судове рішення є довготриваючою і потребує часу та коштів.
Крім того, порушене питання стосується компетенції департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, то 20.02.2025 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) направлено лист цього департаменту з інформацією, яку просила врахувати під час вчинення виконавчих дій.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
А саме, 05.02.2025 за заявою стягувача, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Даною постановою боржника було проінформовано про необхідність виконати рішення у строк протягом 10 робочих днів. Копія постанови із супровідним листом № 2366 від 05.02.2025 направлена боржнику рекомендованою кореспонденцією.
13.02.2025 Дніпровською міською радою було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 77068430 від 05.02.2025.
Міська рада вважаючи, що порушене питання стосується компетенції департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, 20.02.2025 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направила лист цього департаменту від 05.02.2025 № 3/9-654, у якому зазначалося наступне.
Станом на момент надання відповіді підприємством отримані необхідні для реєстрації довідки стосовно вищевказаних житлових будинків від КП «ДМБТІ» ДМР та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях. У цілому право власності на вищевказані об`єкти не зареєстровано.
По вказаним об`єктам зареєстровано право власності за іншими фізичними особами на житлові та нежитлові приміщення, у зв`язку з чим необхідно провести технічну інвентаризацію на зазначені об`єкти з виготовленням актуального технічного паспорта з внесенням його до електронного реєстру, а саме: 1. вул. Вартових Неба (Бородинська), буд. 38 (А-5) - загальна площа будинку - 3365,4 кв.м., необхідно провести інвентаризацію та зареєструвати право на 670,3 кв.м. (підвал, сходові клітки, коридори).
Всі квартири приватизовані. Вищевказані роботи кошторисом складових послуги з управління багатоквартирними будинками були не передбачені.
Крім того, КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР повідомило, що для реєстрації необхідно:
1. Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надати до КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР всю наявну інформацію щодо зареєстрованого права власності за іншими особами на житлові та нежитлові приміщення по зазначеним об`єктам.
2. Провести технічну інвентаризацію вищезазначених об`єктів з виготовленням технічних паспортів.
3. Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради отримати Витяг з Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, який дійсний три місяці.
Після виготовлення технічних паспортів на вищевказані об`єкти та витягів КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР буде сформовано та надано до департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради пакети документів для реєстрації вищевказаних об`єктів нерухомого майна за комунальною власністю Дніпровської міської територіальної громади.»
Оскільки, на думку Дніпровської міської ради, процедура, за якою має бути виконано судове рішення є довготриваючою і потребує часу та коштів, просила відкласти виконавчі дії, в також, ураховуючи викладене, просила врахувати зазначену інформацію під час вчинення виконавчих дій.
28.08.2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено Вимогу, якою запропоновано протягом 5 робочих днів з моменту отримання даної вимоги повідомити про заходи, які вживаються з метою фактичного виконання виконавчого документу.
02.09.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Хоменком Д. Ю. винесена постанова якою накладено штраф на Дніпровську міську раду в розмірі 5100 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною Дніпровська міська рада звернулась з означеним позовом до суду.
Вирішуючи справу по суті, суд зазначає про таке.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Згідно із ч.1 ст.1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
В силу частин 1, 2 статті 15 Закону № 1404-VІІІ сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Статтею 18 Закону №1404-VІІІ встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до ч.6 ст.26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно із статтею 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1, 2 статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 10.09.2019 року у справі №0840/3476/18, від 07.11.2019 року у справі № 420/70/19 та від 15.04.2020 року у справі №811/1324/18.
Проте, доказів поважності причин невиконання судового рішення позивач не надав.
Вимога виконавця, якою запропоновано повідомити про заходи, які вживаються Дніпровською міською радою з метою фактичного виконання виконавчого документу, не виконана.
В позовній заяві позивач зазначив, що процедура, за якою має бути виконано судове рішення є довготриваючою і потребує часу та коштів. В той же час, які заходи заплановано, які кошти виділено, який термін запроваджено позивачем божником у виконавчому провадженні для виконання та норми законодавства, які визначають порядок та строки здійснення процедури, направленої на «вчинення дії щодо реєстрації права комунальної власності на об`єкти нерухомого майна», як то зазначено в резолютивній частині рішення, не повідомлено ані виконавчій службі ані суду.
Предметом позову є Постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Хоменка Д. Ю. від 02.09.2025 , яка прийнята у вищезазначеному виконавчому провадженні, та якою накладено штраф на Дніпровську міську раду в розмірі 5100 грн.
Враховуючи вищезазначене положення статті 63 "Про виконавче провадження" оскільки законодавець пов`язує застосування виконавцем штрафу за невиконання рішення суду за наявності саме поважних причин такого невиконання, відповідно, поважність такої причини невиконання рішення суду має бути підтверджена боржником належними доказами та обґрунтуваннями.
Виходячи з обґрунтувань поважності причин невиконання рішення суду вказаних позивачем у листі від 20.02.2025 р., суд не вбачає підстав для врахування таких обставин, оскільки боржником не надано будь-яких доказів державному виконавцю, що рішення суду не виконано з поважних причин і позивачем вчинюються заходи для виконання судового рішення.
За таких обставин, суд доходить висновку про правомірність оскаржуваної постанови від 02.09.2025 року за виконавчим провадженням №77068430 та застосування за відсутності поважних причин невиконання рішення суду штрафу відносно нього у розмірі 5100 грн.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись ст. ст. 243, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Відмовити в задоволенні позовної заяви.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції згідно статті 297 КАС України.

Суддя О.В. Єфанова