Справа № 500/2807/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 500/2807/25 пров. № А/857/33477/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С. М., Мікули О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року в справі № 500/2807/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Грицюк Р.П.,

час ухвалення рішення 04 липня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 04 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.04.2025 №23 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 16.03.2005 по 14.03.2013 і з 15.03.2013 по 30.04.2016 (включно) на посадах спеціаліста 1-ої категорії землевпорядника Озернянської сільської ради, перевести ОСОБА_1 з 10.04.2025 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» і здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 10.04.2025 на підставі довідок про складові заробітної плати від 09.04.2025 №10-01/81 в сумі 11045,05 грн та від 09.04.2025 №10-01/80 в сумі 12090,10 грн, виданих Озернянською сільською радою.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії від 17.04.2025 №23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 16.03.2005 по 14.03.2013 і з 15.03.2013 по 30.04.2016 (включно) на посаді спеціаліста 1-ої категорії землевпорядника Озернянської сільської ради.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести з 10.04.2025 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» із урахуванням довідок Озернянської сільської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №10-01/81 від 09.04.2025 і про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №10-01/80 від 09.04.2025.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач в подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обов`язковою умовою для збереження права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, робота та посада, повинні бути віднесені до категорії посад державних службовців.

Вказує апелянт, що 04.07.2001 року набрав чинності Закон України №2493-III від 07.06.2001 року «Про службу в органах місцевого самоврядування», відповідно до якого посади місцевих рад та їх виконавчих комітетів віднесені до відповідних категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців.

Таким чином, періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 не зараховуються до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону України № 889-VIII, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Також зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині врахування довідок про складові заробітної плати, в зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 10.08.1980) позивач працювала в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, зокрема в такий спірний період з 16.03.2005 по 14.03.2013 і з 15.03.2013 по 30.04.2016 (включно):

15.03.2005 прийнята на посаду спеціаліста 1-ої категорії землевпорядник Озернянської сільської ради (запис №13);

06.02.2013 звільнена із посади спеціаліста 1-ої категорії землевпорядника Озернянської сільської ради у порядку переведення у відділ Держземагентства у Зборівському районі (п. 5 ст. 36 КЗпП України) (запис №14);

07.02.2013 призначена на посаду головного спеціаліста сектору державної кадастрової реєстрації Відділу Держземагентства у Зборівському районі Тернопільської області з присвоєнням 13 рангу державного службовця, по переведенню (запис №15);

14.03.2013 звільнена з посади головного спеціаліста сектору державної кадастрової реєстрації Відділу Держземагентства у Зборівському районі Тернопільської області по переведенню до Озернянської сільської ради, згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (запис №16);

15.03.2013 призначена на посаду спеціаліста І-ої категорії землевпорядника Озернянської сільської ради у порядку переведення (запис №17);

01.06.2017 переведена з посади спеціаліста І-ої категорії Озернянської сільської ради на посаду провідного спеціаліста Озернянської сільської ради (запис №18).

10.04.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

У рішенні відповідача від 17.04.2025 № 23 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 установлено, що позивачка отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви про перерахунок пенсії надано наступні скановані оригінали документів:

паспорт;

довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

довідка про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було кваліфіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, станом на березень 2025 р. (Додаток 4) №10-01/81 від 09.04.2025, видана Озернянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області;

довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за березень 2025 (Додаток 6) № 10-01/80 від 09.04.2025, видана Озернянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

За результатами розгляду заяви встановлено, що ОСОБА_1 на дату звернення має 13 років 0 місяців 21 день стажу державної служби (з 01.04.1992 по 15.03.2005, з 07.02.2013 по 14.03.2013) та станом на 01.05.2016 не обіймала посади державної служби, а працювала в органах місцевого самоврядування з присвоєнням рангу посадовій особі ОМС.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку в зв`язку з відсутністю права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в переведенні на пенсію за віком, позивач звернулася до суду з метою його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 1 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом № 3723-XII.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом № 889-VIII.

При цьому, відповідно до пункту 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Суд констатує, що право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-XII як спеціального закону (lex specialis) збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що особам, визначеним у пунктах 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII надано право вибору, на підставі якого закону їм має бути призначена пенсія.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18, а також у постановах від 01 грудня 2020 року у справі № 466/6057/17, від 16 грудня 2021 року у справі № 538/804/17, від 22 червня 2021 року у справі № 308/67/17, від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17 та від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17.

Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону № 3723-XII мали особи, які: а) досягли певного віку; б) мають передбачений законодавством страховий стаж; в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 560/2398/19.

В межах судового розгляду, скаржник (відповідач) доводить, що в позивачки відсутній стаж державної служби, оскільки остання працювала посадовою особою органу місцевого самоврядування.

У цьому контексті судова колегія зазначає, що відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 № 283 (діяла до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Більше того, Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи № 351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про державну службу" № 889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Також Верховним Судом в постанові від 11.04.2023 року в справі № 1.380.2019.003855 відхилено міркування про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувався до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця лише до 04.07.2001.

Статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, зокрема, сьому категорію посади спеціалістів виконавчих органів сільських рад.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 працювала на посаді спеціаліста виконавчого органу сільської ради , а саме:

з 15.03.2005 на посаді спеціаліста 1-ої категорії землевпорядник Озернянської сільської ради до 06.02.2013, оскільки звільнена із посади спеціаліста 1-ої категорії землевпорядника Озернянської сільської ради у порядку переведення у відділ Держземагентства у Зборівському районі (п. 5 ст. 36 КЗпП України) (запис №14 трудової книжки позивачки); та

з 15.03.2013 призначена на посаду спеціаліста І-ої категорії землевпорядника Озернянської сільської ради у порядку переведення (запис №17), до 01.06.2017, оскільки переведена з на посаду провідного спеціаліста Озернянської сільської ради (запис №18 трудової книжки позивачки).

Враховуючи наведене, оскільки позивачка у період часу з 15.03.2005 по 06.02.2013 та з 15.03.2013 до 01.06.2017 (в тому числі станом на 01 травня 2016 року) працювала на посаді спеціаліста виконавчого органу сільської ради (посадова особа місцевого самоврядування), то доводи відповідача про відсутність в такої стажу державної служби є безпідставними.

Також колегія суддів зазначає, що відповідачем враховано до стажу державної служби періоди роботи позивачки з 01.04.1992 по 15.03.2005 та з 07.02.2013 по 14.03.2013, тобто працю за посадою головного спеціаліста сектору державної кадастрової реєстрації Відділу Держземагентства у Зборівському районі Тернопільської області, землевпорядника та спеціаліста відділу земельних ресурсів.

Відтак сукупно стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 01 травня 2016 року становить 24 роки, 0 місяців, 29 днів, що є достатнім для призначення пенсії державного службовця, відповідно до пунктів 10, 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Щодо позовних вимог про врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду наведені, зокрема, в постановах від 12 лютого 2025 року в справі № 580/6600/24, від 28 січня 2025 року в справі № 560/2123/24, від 27 січня 2023 року в справі № 340/4184/21 та зазначає наступне.

Ураховуючи, що позивачка, має стаж державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, понад 20 років та має право на пенсію державного службовця на підставі пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 889-VIII відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, для належного захисту порушених прав позивачки, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України врахувати спірні довідки.

Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформульованими у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року в справі № 500/2807/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 12 листопада 2025 року.