Справа № 580/4804/25
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4804/25 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Парінова А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Повного товариства «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» (далі - позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач, апелянт) про:

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі Акту документальної планової виїзної перевірки №13121/23-00-24-06-13/22805939 від 23.10.2024, від 13.12.2024 №19176/23-00-24-06-16 та №19173/23-00-24-06-16;

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не є податковим агентом для вказаних відповідачем господарських операцій, у зв`язку з чим не допустив податкових порушень, за які винесені спірні податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Позиція суду мотивована тим, що висновки, на підставі яких прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, винесені за умов грубого порушення процедури проведення податкової перевірки у формі неповноти встановлення фактів, які мають значення для правильного донарахування ПДФО та військового збору. Зміст Акту перевірки підтверджує, що відповідач не аналізував змісту конкретних договорів позивача з конкретними фізичними особами, строк їх дії, предмет, відомості про вартість застави, кредитів та повернених з сум. Отже, спірні податкові повідомлення-рішення щодо основних сум донарахувань винесені передчасно на підставі суб`єктивних припущень без належно зібраних доказів. Вказані в розрахунках зведені помісячно суми доходів не обґрунтовані, оскільки не доведено дати виникнення обов`язків податкового агента та сум таких донарахувань, у т.ч. в розрізі власників такого доходу, податкова перевірка яких не встановила безпідставно.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт наполягає на тому, що ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» виступає податковим агентом та зобов`язаний нарахувати, утримати та сплатити до бюджету військовий збір за рахунок коштів платників податків - заставодавців, отриманих від реалізації заставленого майна.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до фактичних обставин справи, згідно з ЄДРПОУ позивач зареєстрований з 15.09.1997, основний вид економічної діяльності - « 64.92 Інші види кредитування», та перебуває на обліку Головного управління ДПС у Черкаській області.

На підставі наказу від 19.08.2024 №1892-п, повідомлень про початок перевірки та направлень, відповідач провів документальну планову виїзну перевірку Повного товариства «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» з питань дотримання податкового законодавства за період 01.01.2018-30.06.2024 з урахуванням ст.102 ПК України , про що 23.10.2024 склав Акт №13121/23-00-24-06-13/22805939.

У даному Акті зафіксовано про помилки в нарахуваннях, обчисленнях та сплаті єдиного внеску, ПДФО та військового збору.

У Акті перевірки також констатовано порушення у формі заниження податкового зобов`язання з ПДФО на суму 2 313 987,88 грн за 2018-2023 роки та І півріччя 2024 року і, як наслідок, заниження військового збору в сумі 192 832,32 грн за той же період - із-за невиконання обов`язків їх нарахування з виплачених позичальникам доходів під час реалізації заставленого ними майна, за яке позивач надав їм фінансові кредити. В акті сформована таблиця з узагальненими даними про місячний період, зведені суми оподатковуваного доходу-загальні суми щомісячної реалізації заставленого майна та відповідно до них обчислені загально незадекларовані ПДФО і військовий збір.

Згідно з висновком Акту перевірки зафіксовані порушення позивачем вимог:

- п.51.1 ст.51 та п.176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу України в частині достовірності та повноти відображення інформації в податкових розрахунках сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, у сум утриманих з них податків за ІІІ квартал 2018 року та 2020 рік та в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік та за І і ІІ квартали 2024 року;

- п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, підп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підп.168.1.1 п.168.1 ст.168, підп. «а» п.171.2 ст.171, підп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, що призвело до заниження ПДФО у сумі 2 313 987,87 грн за 2018-2023 роки та І півріччя 2024 року;

- підп.1.2, 1.3, 1.4, 1.6 п.161 підр.10 розділ ХХ, п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, підп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підп.168.1.1 п.168.1 ст.168, підп. «а» п.171.2 ст.171, підп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати військового збору в сумі 192 832,32 грн за 2018-2023 роки та І півріччя 2024 року;

- п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження ЄСВ на загальну суму 230,64 грн за червень 2016 року, травень 2017 року та червень 2020 року.

13 грудня 2024 року відповідач виніс податкові повідомлення-рішення:

- №19176/23-00-24-06-16 про донарахування військового збору в сумі 246 790,93 грн: за період щомісячних порушень липень 2018 року-червень 2024 року основна сума - 171 040,09 грн, та пеня - 39 517,38 грн; штраф 25% - 36 233,46 грн за період липень 2008 року-лютий 2020 року, травень 2022 року-червень 2024 року;

- №19173/23-00-24-06-16 про донарахування ПДФО в сумі 2 961 491,02 грн: за період щомісячних порушень липень 2018 року-червень 2024 року основна сума - 2 052 480,91 грн і пеня - 474 208,58 грн; а також штраф 25% - 434 801,53 грн, донарахований щомісячно за період липень 2008року-лютий 2020 року, травень 2022року-червень 2024року.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, позивач звернувся із цією позовною заявою до суду.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Відповідно до пп. 75.1.2. п.75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Отже документальна перевірка проводиться на підставі первинних документів (в тому числі документів фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів).

Підставою виникнення спірних правовідносин слугує висновок контролюючого органу про те, що ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА», як податковим агентом, не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб від реалізації заставленого майна в зв`язку з невиконанням фізичними особами-позичальниками умов договору про надання фінансового кредиту.

У ході проведення спірної перевірки встановлено, що у період з 01.01.2018 по 30.06.2024 ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА», як кредитодавцем, надавались фінансові кредити фізичним особам, як позичальникам, згідно умов укладеного з останніми Договору про надання ломбардом фінансового кредиту, строк дії якого зазначено у Специфікації, як у додатку до Договору (дві редакції: діюча в період до 26.02.2024; діюча в період з 27.02.2024).

Згідно умов Договору про надання ломбардом фінансового кредиту, забезпеченням зобов`язань позичальника за договором є заклад майна позичальника згідно договору закладу майна до ломбарду.

ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА», як кредитодавцем/заставодержателем, укладався з фізичними особами, як позичальниками/заставодавцями, Договір закладу майна до ломбарду (дві редакції: діюча в період до 26.02.2024; діюча в період з 27.02.2024).

При перевірці контролюючим органом було встановлено, що Договір про надання ломбардом фінансового кредиту та Договір закладу майна до ломбарду укладались за типовою формою, затвердженою протоколами загальних зборів учасників Повного товариства «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» (ЛАЄВСЬКИЙ І КОМПАНІЯ) від 22.05.2017 та №22 від 27.02.2024, які є додатками до Положення (внутрішні правила) про порядок надання фінансових послуг ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА».

При перевірці первинних документів контролюючим органом було встановлено, що фінансові кредити надаються готівкою через касу відділень ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА»; повернення (погашення) фінансових кредитів та відсотків за користування кредитом проводиться готівкою через касу відділень ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» та з використанням електронних платіжних засобів (програмний РРО - «Checkbox»); у разі невиконання фізичними особами, як позичальниками, умов Договору про надання ломбардом фінансового кредиту, погашення здійснювалось за рахунок коштів від реалізації заставленого майна, на яке звернено ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА», як кредитодавцем, стягнення.

Реалізація предметів застави проводилась наступним чином:

дорогоцінних металів (брухт) - шляхом реалізації (продажу) до Національного банку України на підставі договорів «На поставку брухту дорогоцінних металів» від 19.07.2016 №248/2016 та від 30.11.2020 №13/2020;

побутової та іншої техніки - шляхом реалізації (продажу) фізичним особам - підприємцям на підставі договорів поставки: ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ), договір від 11.07.2017 №Б/Н; ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_2 ), договір від 01.11.2022 №11/2022; ФОП ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_3 ), договір від 01.05.2023 №1/2023; ФОП ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_4 ), договір від 01.10.2018 №10/2018.

На підставі наведеного, контролюючий орган дійшов висновку про те, що під час реалізації закладеного майна, ломбард згідно умов договорів про надання фінансового кредиту продає майно, право власності на яке належить фізичним особам - заставодавцям (стаття 575 ЦКУ), і фактично отримує від реалізації грошові кошти заставодавця - платника податку від продажу (відчуження) майна, що є оподатковуваним доходом згідно пп.164.2.20 п.164.2 статті 164 Податкового кодексу, та від продажу (відчуження) брухту дорогоцінних металів Національному банку України, що не є оподатковуваним доходом згідно пп.165.1.25 п.165.1 ст.165 та пп.164.2.18 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу.

Таким чином, відповідач наполягає на тому, що ломбард зобов`язаний виконати функцію податкового агента в частині нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб при виплаті (шляхом направлення коштів на погашення фінансового кредиту та відсотків за користування кредитом) доходів за реалізоване майно (за рахунок такої виплати), які підлягають оподаткуванню згідно пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу, оскільки, не дотримано обов`язкову умову, визначену пп.165.1.16 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу. У зв`язку з невиконанням обов`язкової умови, визначеної пп.165.1.16 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу, дохід від відчуження заставного майна є об`єктом оподаткування військовим збором, як інші оподатковувані доходи, згідно пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу. При цьому, ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» виступає податковим агентом та зобов`язаний нарахувати, утримати та сплатити до бюджету військовий збір за рахунок коштів платників податків - заставодавців, отриманих від реалізації заставленого майна.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач дотримався загального порядку дій при проведенні спірної перевірки.

Разом з тим, суд вказав, що відповідач, вказуючи про порушення позивачем обов`язку податкового агента, що призвело, на його думку, до заниження сплати ПДФО та військового обов`язку, не встановив фізичних осіб, яким такий дохід нарахований та виплачений. Також відповідач не проаналізував зміст кожного з укладених позивачем з фізичними особами договорів та, відповідно, не обґрунтував дат виникнення такого обов`язку в контексті особливостей правовідносин у ломбардних операціях.

За змістом апеляційної скарги відповідач не спростовує наведені висновки суду першої інстанції, та не вказує на їх помилковість.

Покликання апелянта зводяться до цитування Акту спірної перевірки та вказівки на обов`язок позивача виконати функцію податкового агента в частині нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб при виплаті (шляхом направлення коштів на погашення фінансового кредиту та відсотків за користування кредитом) доходів за реалізоване майно (за рахунок такої виплати), які підлягають оподаткуванню згідно пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При визначенні бази оподаткування при здійсненні операцій з реалізації заставного майна, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу визначені у ст. 165 ПК України.

Відповідно до пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна.

Згідно з п.171.2 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Ломбардна операція - це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (п. п. 14.1.100 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Поняття «застава» визначено у ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу», яке включає в себе те, що кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі, зокрема, договору (ч. 1 ст. 574 ЦК України).

Статтею 575 ЦК України визначено окремі види застав, зокрема, заклад майна, що передбачає перехід предмета застави у володіння заставодержателя.

Правові наслідки невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, визначені ст. 589 ЦК України.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 589 ЦК України, заставодержатель у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Таким чином, заставодавець набуває права на звернення стягнення на предмет застави за сукупності наступних умов:

1) настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою;

2) невиконання боржником такого зобов`язання.

Наслідки перевищення суми, вирученої від реалізації предмета застави, над сумою боргу визначені ст. 25 Закону України «Про заставу», частиною 1 встановлено, що якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю.

В такому випадку сума, що перевищує розмір забезпечених заставою вимог заставодержателя, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків як інші доходи і є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Відповідно до частини 11 статті 30 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» ломбарду забороняється користуватися та розпоряджатися предметом застави (закладу), крім випадків, визначених законом. Згідно з ч.12 вказаної статті порядок звернення стягнення на предмет застави (закладу) визначається законом та умовами договору застави (закладу).

З наведеного вбачається, що ломбардна операція це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (пп. 14.1.100 ПК України ). Тому до продажу застави обов`язок податкового агента не виникає.

Так, у межах спірних правовідносин відповідачем не доведено обставин того, що реалізоване майно було придбано за рахунок кредиту. При цьому, за нормою пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України до доходів, що не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, віднесено дві групи доходів:

1) доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна;

2) доходи, отримані від реалізації майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики).

Доходи від реалізації заставного майна є самостійною групою доходів, що не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків. При цьому не мають правового значення джерела придбання такого майна.

Тому застосування контролюючим органом норми пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України не є правомірним.

Наявність договорів застави та відсутність перевищення суми реалізації майна над сумою боргу, відповідачем не заперечується.

Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 826/4367/15 виклав правовий висновок, відповідно до якого до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у той чи іншій формі.

Верховний Суд виснував, що зміст п.п. 165.1.29 ст. 165 ПК України свідчить про те, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Водночас, відповідно до пп. 164.2.7 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, або ж бази оподаткування, включаються, зокрема, сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.

Тому сума кредиту, що отримується платником податку протягом строку дії договору, у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, відноситься до доходів, які згідно з пп. 165.1.29. п. 165.1. ст. 165 ПК України, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Суд першої інстанції констатував, що контролюючий орган не аналізував зміст конкретних договорів позивача з конкретними фізичними особами, строк їх дії, предмет, відомості про вартість застави, кредитів та повернених сум; вказані у розрахунках зведені помісячно суми доходів не обґрунтовані, оскільки не доведено дати виникнення обов`язків податкового агента та сум таких донарахувань, у т.ч. в розрізі власників такого доходу, податкова перевірка яких не встановила безпідставно.

При цьому, апелянт самостійно стверджує, що у ході проведення перевірки ним досліджувались лише данні рахунку 37 неавтоматизованого бухгалтерського обліку ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА», з використанням первинних документів (банківські та касові) та данні рахунку 70 неавтоматизованого бухгалтерського обліку ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА», з використанням первинних документів (банківські та касові).

У судовому засіданні від 12 листопада 2025 року апелянт наголосив на тому, що ним аналізувались лише данні електронного документообігу, оскільки позивач веде бухгалтерський облік шахматним методом на паперових носіях та первинні документи, що надані до перевірки, становили великий об`єм інформації, відтак не могли бути відтворені у акті перевірки.

Також апелянт зазначив про те, що ідентифікація фізичних осіб повинна здійснюватися позивачем самостійно при укладенні договорів фінансового кредиту.

Заслухавши наведені покликання апелянта, судова колегія дійшла висновку про їх необґрунтованість, оскільки такі не спростовують відсутність аналізу договорів фінансового кредиту та застави майна, періоду їх укладення та дії, ідентифікації конкретних фізичних осіб-сторін договору, товару, що реалізовувався за рахунок кредиту (позики) у акті спірної перевірки, що відповідно ставить під сумнів достовірність розрахунків зведених помісячних сум доходів, а відтак і нарахованого контролюючим органом податку на доходи фізичних осіб в сумі 2 313 987,88 грн та військового збору в сумі 192 832,32 грн.

Частиною 1 статті 593 ЦК України встановлено, що саме право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, тобто при фактичному задоволенні грошових вимог кредитодавця до позичальника. Застава як вид забезпечення виконання зобов`язань у даному випадку є похідною від основного зобов`язання та не має податкового значення.

З врахуванням того, що всі договори фінансового кредиту (ломбардного кредиту) були діючими до моменту фактичного задоволення грошових вимог Повного товариства «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА», отримані суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, відповідно до 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України.

Саме отримання, повернення та безнадійність боргу є категоріями податкового права, які призводять до виникнення, зміни чи припинення правових наслідків. Інший підхід не відповідає принципам податкового права.

Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4.

Пунктом 4 розділу IV Порядку передбачено, що у графі 6 «Ознака доходу» зазначається ознака доходу, наведена у розділі 1 «Довідник ознак доходів фізичних осіб» додатку 2 до Порядку. Ознака доходу визначається до нарахованого доходу.

Згідно довідника ознак доходів фізичних осіб, до ознаки доходу « 127» відносяться інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

Як вірно встановлено судом, на дату отримання кредиту фізичною особою та заставлення її рухомого майна, дохід не виникає ані в ломбарда, а ні в такої особи.

Під час проведення перевірки відповідачем не встановлено обставин того, що при реалізації заставного майна було перевищено суму основного зобов`язання.

У спірному випадку, у позичальника та кредитодавця був відсутній дохід, таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що у Повного товариства «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» як у податкового агента не виник обов`язок нарахування податкових зобов`язань.

У свою чергу, відповідачем не доведено обставин і того, що позивач здійснює реалізацію заставного майна після закінчення терміну/строку дії договору.

Таким чином, дії та правочини за договором фінансового кредиту та застави відбувалися в межах одного договору та в межах строку його дії. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про набуття права власності позивачем на предмети застави.

Суд також звертає увагу на те, що факт невиконання позичальником зобов`язань не є безумовною підставою для виникнення оподатковуваного доходу у фізичної особи - позичальника, оскільки після настання строку виконання зобов`язання відбувається процедура звернення стягнення та отримана сума від реалізації предмета застави переходить в рахунок погашення заборгованості по кредиту, після чого відображається в облікових даних платника податків.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що у спірному випадку сума продажу є фактичним поверненням коштів, які були передані фізичним особам у кредит під заставу, відтак майновий стан фізичної особи позичальника не зазнавав змін.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених обставин, судова колегія приходить до висновку про невиконання Головним управлінням ДПС у Черкаській області процесуального обов`язку з доказування правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а також невідповідності їх критеріям частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведених обставин, судова колегія погоджує висновки суду першої інстанції про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2025 року

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

А.Б. Парінов