Справа № 592/15578/25
Суддя: Алфьоров А. М.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/256/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.09.2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № Х 09/25-31 якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. З вказаною постановою не погоджується, вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням чинного законодавства, викладені в ній обставини та підстави порушення військового обліку в особливий період такі, що не відповідають дійсності, оскільки він виключений з військового обліку, з 22.09.2022 р. є невійськовозобов`язаним на підставі п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», тому з 22.09.2022 р. на нього не розповсюджуються норми ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Просить суд: скасувати постанову № Х 09/25-31 від 19.09.2025 р. винесену ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25500 грн.; стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попович Ю.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, надали відзив на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом було встановлено, що 09.09.2025 р. відносно ОСОБА_1 був складений протокол № Х 09/25-31 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що ОСОБА_1 під час дії особливого періоду (правового режиму воєнного стану) перебуваючи у приміщенні КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 5» за адресою: м. Суми, вул. Марко Вовчок, 2, категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби, згідно рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у формі направлення на військово-лікарську комісію від 09.09.2025 р. № 4840962, чим порушив абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення № Х 09/25-31 від 19.09.2025 р. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 25500 грн.

Закон України від 21.10.1993 р. № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 3543-ХІІ мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону № 3543-ХІІ загальна мобілізація проводиться одночасно па всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч. 3 ст. 4 Закону № 3543-Х1).

Частиною 5 статті 4 Закону № 3543-ХІІ передбачено, що вид. обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період (ч. 8 ст. 4 Закону № 3543-ХІІ).

Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, оголошено проведення часткової мобілізації.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено проведення загальної мобілізації, строк якої Указом Президента від 28.10.2024 № 27/2025 з 08.02.2025 продовжено на 90 діб.

Зважаючи на викладене, адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, допущені починаючи з 17.03.2014 і по теперішній час вважаються такими, що вчинені в особливий період.

За правилом ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до п.п. 2, 5 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487) військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 р. оприлюдненням Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до військово-облікового документу (тимчасове посвідчення № 2/008717) ОСОБА_1 виключений з військового обліку з 22.09.2022 р. є невійськовозобов`язаним, оскільки був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, тому відповідно до пп. 6 п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» є невійськовозобов`язаним.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог та необґрунтованості оскаржуваної постанови посилається на вказану обставину, як на підставу для скасування вказаної постанови.

Проте, суд ставиться критично до таких тверджень позивача виходячи з наступного.

Згідно приписів ч. 9 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції від 04.05.2024) на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються, зокрема, виключення з військового обліку громадян, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно п. 6 ч. 6 ст. 37 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції від 04.05.2024), виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягали громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом з тим, починаючи з 18.05.2024 р. п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» діяв в редакції Закону України від 11.04.2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який мав наступний зміст: виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі. У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Відповідно до абз. 2 та 3 п. 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 р., на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані особи, зокрема: яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

Таким чином, після прийняття Закону України від 11.04.2024 р. № 3633-IX в пункті 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутня підстава виключення з військового обліку громадян України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Тобто, вимога про проходження медичного огляду ОСОБА_1 для визначення ступеня придатності до військової служби відповідала нормам діючого законодавства, оскільки норма Закону, на підставі якого ОСОБА_1 було виключено з військового обліку, втратила свою чинність.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Зважаючи на викладене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови № Х 09/25-31 про адміністративне правопорушення від 19.09.2025 р.

Керуючись ст. ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надісланням його копії до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Андрій АЛФЬОРОВ