Справа № 460/27473/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/27473/23 пров. № А/857/25849/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Рівненської митниці Державної митної служби України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року та додаткове рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року (головуючий суддя Поліщук О.В., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕРАГРО» до Рівненської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Рівненської митниці, в якому просило:

визнати протиправними та скасувати рішення № UA204020/2023/000110/2 від 22.09.2023, № UA204020/2023/000111/2 від 22.09.2023;

визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000752, № UA204020/2023/000751.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000110/2 від 22.09.2023, № UA204020/2023/000111/2 від 22.09.2023.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000752, № UA204020/2023/000751.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 11 694 гривні 00 копійок.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці 6000 (шість тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погодившись з такими рішеннями суду першої інстанції, Рівненська митниця Державної митної служби України оскаржила їх в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі на рішення зазначає, що в силу приписів пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

В силу приписів частини 9 статті 58 Митного кодексу України, розрахунки згідно із методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, робиться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів від 22.09.2023 року № UA204000/2023/000110/2

22.09.2023 за митною декларацією (далі - МД) № 23UA91U7 декларантом ФОП ОСОБА_1 митному посту «Рівне» Рівненської митниці заявлено до митного оформлення товар «Вантажний-тягач сідельний. Всього 1 шт. Марка MAN. Модель «TGX 26.460» Номер шасі: НОМЕР_1 Номер двигуна:4920, тип двигуна: дизельний...» (далі - товари), ввезений ТОВ «ПАРТНЕРАГРО». Товари заявлено на комерційних умовах поставки FCA NL Rotterdam.

При проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за вказаною вище митною декларацією, посадовою особою Рівненської митниці встановлено, що у документах, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у відповідності до частини 2, 3 статті 53 Митного кодексу України, містяться не всі дані відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме:

- інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 не містять інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 14.07.2023 №28/23, при цьому містить примітку, що цей продаж регулюється Загальними положеннями та умовами контрактів, однак, такий документ до митного оформлення не надано.

- інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 містить реквізити замовлення , яке до митного оформлення не надано.

- до митного оформлення надано банківські платіжні документи від 26.07.2023, від 01.08.2023 б/н, які за датами не кореспондуються із терміном оплати, що зазначено у інвойсі 17.08.2023 № та попередньому інвойсі від 16.08.2023.

Також, банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н в графі 70 містяться реквізити контракту від 14.07.2023 № 28/23.

Пунктом 3.1 Контракту від 14.07.2023 № 28/23 визначено, що покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами на умовах 100% передоплати. Разом з тим, таким документом не визначено ціну кожної окремої одиниці реалізованого товару. оскільки, подані до митного оформлення інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 не містять реквізитів зовнішньоекономічної угоди, а банківські платіжні документи від 26.07.2023б/н, від 01.08.2023 б/н не містять реквізитів інвойсів, вказане унеможливлює кореспондувати однозначно банківські платіжні документи із імпортованим транспортним засобом.

Митна декларація країни відправлення від 08.09.2023 № 23GB09X4 відсутня в базі даних митних декларацій (www.ec.europa.eu).

Відповідно до пункту 2.1. Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4, ціна за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт. Разом з тим вказаний документ до митного оформлення декларантом не надано.

Вище вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

Враховуючи викладене, декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості, а саме:

1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

3) Загальні положення та умови контрактів, на підставі яких здійснено формування інвойсу від 17.08.2023 № та попереднього інвойсу від

16.08.2023 для продажу транспортного засобу;

4) акт виконаних робіт згідно Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4

5) замовлення 3

6) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Також декларанта повідомлено, що у відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У зв`язку з ненаданням усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 29.09.2023 №UА204020/2020/000110/2.

Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості аналогічного транспортного засобу (за маркою, моделлю, об`ємом двигуна, календарним роком виготовлення), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 13.02.2023 №23UА76U7 - 25000 євро/од.

Випуск товару у вільний обіг здійснено за МД від 22.09.2023 № 23UА83U8. Сума додатково нарахованих митних платежів становить 160339,87грн. (за курсом НБУ на день випуску товару у вільний обіг).

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів від 22.09.2023 року № UА204000/2023/000111/2 за митною декларацією (далі - МД) № 23UA92U6 декларантом ФОП ОСОБА_1 митному посту «Рівне» Рівненської митниці заявлено до митного оформлення товар « 1 Вантажний-тягач сідельний. Всього 1 шт. Марка MAN. Модель «TGX 26.460» Номер шасі: НОМЕР_2 , Номер двигуна: НОМЕР_3 , Тип двигуна: дизельний, (далі - товари), ввезений ТОВ «ПАРТНЕРАГРО». Товар заявлено на комерційних умовах поставки FCA NL Rotterdam.

При проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за вказаною вище митною декларацією, посадовою особою Рівненської митниці встановлено, що у документах, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у відповідності до частини 2, 3 статті 53 Митного кодексу України, містяться не всі дані відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме:

1) декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

2) подані до митного оформлення документи містять неточності:

- Інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № не містять інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 14.07.2023 №28/23, при цьому містить примітку, що цей продаж регулюється Загальними положеннями та умовами контрактів, однак, такий документ до митного оформлення не надано.

-Інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № містять реквізити замовлення , яке до митного оформлення не надано.

- Подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 31.07.2018 № 8 містить відомості про компанію на яку зареєстрований транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання оцінюваного транспортного засобу.

- До митного оформлення надано банківські платіжні документи від 26.07.2023, від 01.08.2023 б/н, які за датами не кореспондуються із терміном оплати, що зазначений у інвойсі від 17.08.2023 № та попередньому інвойсі від 16.08.2023 №

Також, банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н у графі 70 містяться реквізити контракту від 14.07.2023 № 28/23. Пунктом 3.1 Контракту від

14.07.2023 № 28/23 визначено, що покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами на умовах 100% передоплати. Разом з тим, таким документом не визначено ціну кожної окремої одиниці реалізованого товару. оскільки, подані до митного оформлення інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № не містять реквізитів зовнішньоекономічної угоди, а банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н не містять реквізитів інвойсів, вказане унеможливлює кореспондувати однозначно банківські платіжні документи із імпортованим транспортним засобом.

- У контракті від 14.07.2023 № 28/23 та інвойсі від 17.08.2023 № відомості щодо моделі транспортного засобу відрізняються.

- Митна декларація країни відправлення від 08.09.2023 № 23GB09X5 не містить жодних відміток митниці відправлення та встановлено її відсутність в базі даних митних декларацій (www.ec.europa.eu).

- Відповідно до пункту 2.1. Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4, ціна за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт. Разом з тим вказаний документ до митного оформлення декларантом не надано.

Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості аналогічного транспортного засобу (за маркою, моделлю, об`ємом двигуна, календарним роком виготовлення), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 31.08.2023 № 23UA31U1 - 31250 євро/од.

Вище вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

Враховуючи викладене, декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості, а саме:

1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою 1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

3) Загальні положення та умови контрактів, на підставі яких здійснено формування інвойсу від 17.08.2023 № та попереднього інвойсу від 16.08.2023 № для продажу транспортного засобу;

4) акт виконаних робіт згідно Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4.

5) замовлення .

4) документи в межах положень наказу МФУ від 24.05.2012 №599 щодо транспортних витрат за межами території України понесених ТОВ "ПАРТНЕРАГРО".

У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59 - 61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості аналогічного транспортного засобу (за маркою, моделлю, об`ємом двигуна, календарним роком виготовлення), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 31.08.2023 № 23UA31U1 - 31250 євро/од.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 26847,3494 GBP (фунтів стерлінгів) , що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1204337,1925 грн. Також декларанта повідомлено, що у відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У зв`язку з не наданням усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 07.09.2022 № UA204020/2023/000111/2

Для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано найменшу вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці із врахуванням обсягів товарів, згідно рівнів митної вартості ЄАІС Держмитслужби.

Випуск товару у вільний обіг здійснено за МД від 22.09.2023 23UA24U1. Сума додатково нарахованих митних платежів становить 234572,62.

Зокрема, в підтвердження правомірності дій Рівненської митниці щодо винесення оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів зазначаєо, що Верховний Суд в постанові від 08.09.2020 справа №817/1869/16, адміністративне провадження №К/9901/19054/18 прийшов до висновку, що аналіз норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

При цьому, обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові, а митний орган може витребовувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі вище зазначеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення зазначає, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 адміністративний позов задоволено.

21.08.2024 від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій він просить стягнути з Рівненської митниці Державної митної служби України судові витрати у розмірі 15000 грн, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 року заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі задоволено частково.

Стягнуто на користь ТОВ «Партнерагро» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Відповідач не погоджується із винесеним додатковим рішенням, оскільки судом неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального права. Витрати по оплаті правничих витрат в сумі 6000 грн., не відповідають критерію розумності, обґрунтованості та є безпідставними, а загальна сума, заявлена позивачем до стягнення є неспівмірною зі складністю справи №460/27473/23.

Просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове про зменшення стягнення витрат на правничу допомогу.

За змістом частин другої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Аналіз вищенаведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19 та від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням.

Між ТОВ «Партнерагро» та Компанією MAN Truck&Bus UK Limited укладено Контракт № 28/23 від 14.07.2023, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити згідно інвойсів товар: бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_4 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2018 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.500, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_5 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2018 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_6 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2018 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_7 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2018 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_8 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_9 .

У п.2.1. Контракту № 28/23 від 14.07.2023 вказано, що загальна вартість діючого Контракту становить 75 000,00 GBP. Ціна на Товар визначена у відповідному інвойсі (та/або проформа інвойс) і встановлюється в GBP.

Пунктом 3.1. Контракту № 28/23 від 14.07.2023 встановлено, що покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами, на умовах 100% передоплати. Оплата здійснюється шляхом банківського переказу на підставі контракту.

Відповідно до п.4.1. Контракту № 28/23 від 14.07.2023 товар буде поставлений на умовах FCA Rotterdam згідно правил «Інкотермс 2020».

Приймання товару проводиться в місці призначення, шляхом підписання покупцем товаро-супровідних документів (CMR) (п.5.1. Контракту № 28/23 від 14.07.2023).

Укладений Контракт № 28/23 від 14.07.2023 підписано уповноваженими представниками сторін - Компанії MAN Truck&Bus UK Limited та ТОВ «Партнерагро».

Придбаний позивачем товар повністю оплачено, що підтверджується банківськими платіжними документами від 26.07.2023 на суму 28 710,00 GBP та від 01.08.2023 на суму 46 290,00 GBP, разом - 75 000,00 GBP, призначення платежу - оплата за Контрактом № 28/23 від 14.07.2023.

Щодо поставки бувшого у використанні сідельного тягача MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 , то судом першої інстанції зґясовано, що в межах Контракту № 28/23 від 14.07.2023 Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано попередній інвойс № від 16.08.2023, який містить відомості про вартість товару в розмірі 9570,00 GBP, реєстраційний номер DK67VWN, модель TGX 26.460 6Х2/2 BLS, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_10 , пробіг 849 413 км, дату першої реєстрації 06.12.2017.

Продавцем сформовано інвойс № від 17.08.2023, який містить ідентичні відомості щодо імпортованого товару, його вартість в розмірі 9570,00 GBP, реєстраційний номер НОМЕР_11 , модель TGX 26.460 6Х2/2 BLS, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_10 , пробіг 849 413 км, дату першої реєстрації 06.12.2017, країну походження імпортованого товару - Німеччина.

Транспортування придбаного товару відбувалося відповідно до умов договору № 4 від 10.01.2022, укладеного з ФОП ОСОБА_2 .

У рахунку-фактурі № 36 від 22.09.2023 вказано, що транспортні послуги по маршруту Rotterdam, Netherlands - Україна (с. Антопіль), CMR № від 19.09.2023, становлять: Rotterdam, Netherlands - п.п. «Рава- Руська» - 42000,00 грн.; п.п. «Рава- Руська» - с. Антопіль - 3000,00 грн.

Товарно-транспортною накладною № від 19.09.2023 підтверджується здійснення транспортування сідельного тягача MAN TGX 26.460 6Х2/2 BLS, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 .

Позивачем до митного органу було подано митну декларацію № 23UA91U7 від 22.09.2023, відповідно до якої задекларовано бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460 6Х2/2 BLS, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_10 , тип двигуна: дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 12419 м3, колісна формула 6х2, календарний рік виготовлення 2017.

Митну вартість цього товару заявлено в загальному розмірі 471 297,76 грн, з яких 429 297,76 грн. ціна товару; 42 000,00 грн. витрати на транспортування.

Декларантом обрано перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

До вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) № від 17.08.2023; автотранспортну накладну № від 28.08.2023; декларацію про походження товару № від 17.08.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_12 від 19.12.2017; банківський платіжний документ від 26.07.2023; банківський платіжний документ від 01.08.2023; рахунок-фактуру про надання послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги № 36 від 01.09.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 28/23 від 14.07.2023; договір про надання послуг митного брокера № 1608 від 04.01.2016; договір (контракт) про перевезення № 4 від 10.01.2022; попередній інвойс № від 16.08.2023; копію митної декларації країни відправлення.

За результатами розгляду митної декларації митний орган надіслав декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів. Повідомлення надіслано через наявні неточності та розбіжності у поданих документах.

На електронне повідомлення митниці декларантом надано відповідь від 22.09.2023, в якій декларант заперечив наявність розбіжностей в документах, поданих до митного оформлення.

22.09.2023 3а результатами аналізу поданої митної декларації та доданих до неї документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000110/2.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов та у строки, зазначені у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.;

2) подані до митного оформлення та на вимогу митного органу документи містять неточності: інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № не містять інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 14.07.2023 № 28/23, при цьому містить примітку, що цей продаж регулюється Загальними положеннями та умовами контрактів, однак такий документ до митного оформлення не надано; інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № містять реквізити замовлення , яке до митного оформлення не надано; до митного оформлення надано банківські платіжні документи від 26.07.2023, від 01.08.2023, які за датами не кореспондуються із терміном оплати, що зазначений у інвойсі від 17.08.2023 № та попередньому інвойсі від 16.08.2023 № ; подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.12.2017 № 7 містить відомості про компанію, на яку зареєстрований транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця; також, банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н у графі 70 містяться реквізити контракту від 14.07.2023 № 28/23. Пунктом 3.1 Контракту від 14.07.2023 № 28/23 визначено, що покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами на умовах 100% передоплати. Разом з тим, таким документом не визначено ціну кожної окремої одиниці реалізованого товару. Оскільки, подані до митного оформлення інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № не містять реквізитів зовнішньоекономічної угоди, а банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н не містять реквізитів інвойсів, вказане унеможливлює кореспондувати однозначно банківські платіжні документи із імпортованим транспортним засобом; митна декларація країни відправлення не містить жодних відміток митниці відправлення та встановлено її відсутність в базі даних митних декларацій (www.ec.europa.eu); відповідно до пункту 2.1 Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4 ціна за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт. Разом з тим вказаний документ до митного оформлення декларантом не надано.

У розділі ІІ рішення № UA204000/2023/000110/2 від 22.09.2023 вказано, що Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості аналогічного транспортного засобу (за маркою, моделлю, об`ємом двигуна, календарним роком виготовлення, країною відправлення), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 13.02.2023 № UA205140/2023/011476 - 25 000 євро/од.

Розділ ІІІ зазначеного рішення містить інформацію про те, що декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком:

1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

3) загальні положення та умови контрактів, на підставі яких здійснено формування інвойсу від 17.08.2023 та попереднього інвойсу щодо продажу оцінюваного транспортного засобу;

4) акт виконаних робіт згідно Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4;

5) замовлення .

Митну вартість транспортного засобу визначено на підставі інформації про вартість аналогічного за роком виготовлення та технічними характеристиками транспортного засобу, митне оформлення якого здійснено за МД від 13.02.2023 № UA205140/2023/011476 25 000 євро/од.

Числове значення митної вартості транспортного засобу у валюті рахунку становить 21 676,06 англійських фунтів стерлінгів, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення становить у національній валюті України становить 972 359,8727 грн. (21 676,06 GBP/од*1од*44,8587 грн./1 GBP).

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000110/2 від 22.09.2023 Рівненською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000752, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 23UA91U7 від 22.09.2023.

У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товару відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 14.03.12), здійснивши коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000110/2 від 22.09.2023.

22.09.2023 декларантом подано другу митну декларацію для митного оформлення товару № 23UA83U8. При подачі декларації враховано вимоги рішення про визначення митної вартості товарів № UA204000/2023/000110/2 від 22.09.2023.

У графі 43 декларації зазначено порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом та порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Коригування митної вартості товару зумовило донарахування позивачу митних платежів на суму 173 779,87 грн, що відображено в графі «Подробиці розрахунків».

Щодо поставки бувшого у використанні сідельного тягача MAN TGX 26.460, 2018 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 , то судом першої інстанції зґясовано, що на виконання укладеного Контракту № 28/23 від 14.07.2023 Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано попередній інвойс № від 16.08.2023, який містить відомості про вартість товару в розмірі 9570,00 GBP, реєстраційний номер DA67TXH, модель TGX 26.460 6Х2/2 BLS, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 , пробіг 736 199 км, дату першої реєстрації 09.02.2018.

В подальшому Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано інвойс № від 17.08.2023, який містить аналогічні відомості щодо транспортного засобу та його вартості, країну походження імпортованого товару Німеччину.

Транспортування придбаного товару відбулося відповідно до умов договору № 4 від 10.01.2022, укладеного з ФОП ОСОБА_2 .

У рахунку на оплату № 37 від 22.09.2023 вказано, що транспортні послуги по маршруту Rotterdam, Netherlands - Україна (с. Антопіль), CMR від 19.09.2023, становлять: Rotterdam, Netherlands - п.п. «Рава-Руська» - 42000,00 грн.; п.п. «Рава- Руська» - с. Антопіль 3000,00 грн.

Товаро-транспортною накладною № від 19.09.2023 підтверджується здійснення транспортування сідельного тягача MAN TGX 26.460, 2018 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 .

З метою митного оформлення товару та вільного його випуску в обіг на території України позивачем, через уповноважену особу, до митного органу було подано митну декларацію № 23UA92U6 від 22.09.2023.

Згідно митної декларації № 23UA92U6 від 22.09.2023 було задекларовано вантажний тягач сідельний, 1 шт, марка MAN, модель TGX 26.460, номер шасі НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_13 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 12419 м3 колісна формула 6х2, календарний рік виготовлення 2018, модельний рік 2018, бувший у використанні.

Митну вартість цього товару заявлено в загальному розмірі 471 297,76 грн, з яких 429 297,76 грн ціна товару; 42 000,00 грн витрати на транспортування.

Декларантом обрано перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

До вказаної митної декларації декларантом долучені наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № від 17.08.2023; автотранспортну накладну № від 19.09.2023; декларацію про походження товару № від 17.08.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_14 ; банківський платіжний документ від 26.07.2023; банківський платіжний документ від 01.08.2023; рахунок-фактуру про надання послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги № 37 від 01.09.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 28/23 від 14.07.2023; договір про надання послуг митного брокера № 1608 від 04.01.2016; договір (контракт) про перевезення № 4 від 10.01.2022; копія митної декларації країни відправлення.

За результатами розгляду митної декларації митний орган надіслав декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів. Повідомлення надіслано через наявні неточності та розбіжності у поданих документах.

На електронне повідомлення митниці декларантом надано відповідь від 22.09.2023, в якій декларант заперечив наявність розбіжностей в документах, поданих до митного оформлення.

22.09.2023 за результатами аналізу поданої митної декларації та доданих до неї документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000111/2.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов та у строки, зазначені у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.;

2) подані до митного оформлення та на вимогу митного органу документи містять неточності: інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № не містять інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 14.07.2023 № 28/23, при цьому містить примітку, що цей продаж регулюється Загальними положеннями та умовами контрактів, однак такий документ до митного оформлення не надано; інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № містять реквізити замовлення, яке до митного оформлення не надано; подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 31.07.2018 № 8 містить відомості про компанію, на яку зареєстрований транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання оцінюваного транспортного засобу; до митного оформлення надано банківські платіжні документи від 26.07.2023, від 01.08.2023, які за датами не кореспондуються із терміном оплати, що зазначений у інвойсі від 17.08.2023 № та попередньому інвойсі від 16.08.2023 № ; також, банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н у графі 70 містяться реквізити контракту від 14.07.2023 №28/23. Пунктом 3.1 Контракту від 14.07.2023 № 28/23 визначено, що покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами на умовах 100% передоплати. Разом з тим, таким документом не визначено ціну кожної окремої одиниці реалізованого товару. Оскільки, подані до митного оформлення інвойс від 17.08.2023 № та попередній інвойс від 16.08.2023 № не містять реквізитів зовнішньоекономічної угоди, а банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н не містять реквізитів інвойсів, вказане унеможливлює кореспондувати однозначно банківські платіжні документи із імпортованим транспортним засобом; у контракті від 14.07.2023 № 28/23 та інвойсі від 17.08.2023 № відомості щодо моделі транспортного засобу відрізняються; митна декларація країни відправлення не містить жодних відміток митниці відправлення та встановлено її відсутність в базі даних митних декларацій (www.ec.europa.eu); відповідно до пункту 2.1 Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4 ціна за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт. Разом з тим вказаний документ до митного оформлення декларантом не надано.

У розділі ІІ оскаржуваного рішення вказано, що Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості аналогічного транспортного засобу (за маркою, моделлю, об`ємом двигуна, календарним роком виготовлення, країною відправлення), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 31.08.2023 № 23UA31U1 - 31250 євро/од.

Розділ ІІІ оскаржуваного рішення містить інформацію про те, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів:

1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

3) загальні положення та умови контрактів, на підставі яких здійснено формування інвойсу та попереднього інвойсу щодо продажу оцінюваного транспортного засобу;

4) акт виконаних робіт згідно Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4;

5) замовлення .

Митну вартість транспортного засобу визначено на підставі інформації про вартість аналогічного за роком виготовлення та технічними характеристиками транспортного засобу, митне оформлення якого здійснено за МД від 31.08.2023 № 23UA31U1 - 31250 євро/од.

Числове значення митної вартості транспортного засобу у валюті рахунку становить 26 847,3494 англійських фунтів стерлінгів, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення становить у національній валюті України становить 1 204 337,1925 грн.

На підставі рішення про коригування митної вартості № UA204000/2023/000111/2 від 22.09.2023 Рівненською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000751, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 23UA92U6 від 22.09.2023.

У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товару відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 14.03.12), здійснивши коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000111/2 від 22.09.2023.

22.09.2023 декларантом подано другу митну декларацію для митного оформлення товару № 23UA85U6. При подачі декларації враховано вимоги рішення про визначення митної вартості товарів № UA204000/2023/000111/2 від 22.09.2023.

У графі 43 декларації зазначено порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом та порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Коригування митної вартості товару зумовило донарахування позивачу митних платежів на суму 247 953,41 грн, що відображено в графі «Подробиці розрахунків».

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про коригування митної вартості та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що

Згідно пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно вимог частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною першою статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини другої-третьої статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

З огляду на вказане суд вірно вказав, що до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини третьої статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини другої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

З огляду на вказане, суд першої інстанції підставно зауважив, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, однак, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: надані декларантом документи містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, або наявні ознаки підробки.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

У даній спірній ситуації, суд вірно вказав, що позиція митного органу полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних (наявність неточностей), необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувались додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці по розмитненню подібного товару.

Як уже згадувалось вище, обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000110/2 від 22.09.2023 та № UA204020/2023/000111/2 від 22.09.2023 відповідач зазначає, що подані до митного оформлення інвойси та попередні інвойси не містять інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 14.07.2023 № 28/23, при цьому містить примітку, що цей продаж регулюється Загальними положеннями та умовами контрактів, однак такий документ до митного оформлення не надано; інвойси та попередні інвойси містять реквізити замовлень, які до митного оформлення не надано; подані до митного оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу містять відомості про компанію, на яку зареєстрований транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом; до митного оформлення надано банківські платіжні документи від 26.07.2023, від 01.08.2023, які за датами не кореспондуються із терміном оплати, що зазначений у інвойсах та попередніх інвойсах; також, банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н у графі 70 містять реквізити контракту від 14.07.2023 № 28/23, пунктом 3.1 Контракту від 14.07.2023 № 28/23 визначено, що покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами на умовах 100% передоплати, разом з тим, таким документом не визначено ціну кожної окремої одиниці реалізованого товару; оскільки, подані до митного оформлення інвойси та попередні інвойси не містять реквізитів зовнішньоекономічної угоди, а банківські платіжні документи від 26.07.2023 б/н, від 01.08.2023 б/н не містять реквізитів інвойсів, вказане унеможливлює кореспондувати однозначно банківські платіжні документи із імпортованим транспортним засобом; відповідно до пункту 2.1 Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 №4 ціна за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт. Разом з тим вказаний документ до митного оформлення декларантом не надано; митні декларації країни відправлення не містять жодних відміток митниці відправлення та встановлено її відсутність в базі даних митних декларацій (www.ec.europa.eu).

Відхиляючи доводи відповідача про те, що подані до митного оформлення інвойси та попередні інвойси не містять інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 14.07.2023 № 28/23, суд першої інстанції правильно вказав, що рахунок-фактура (інвойс) - у міжнародній комерційній практиці документ, який надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони постачаються покупцю, формальні особливості товару (колір, вагу та ін.), умови поставки та відомості про відправника та отримувача. При цьому, форма вказаного документу не затверджена ані міжнародним законодавством, ані законодавством України.

Так, у Контракті № 28/23 від 14.07.2023 сторони погодили поставку восьми бувших у використанні сідельних тягачів, серед яких: бувші у використанні сідельні тягачі за ідентифікаційними номерами WMA24XZZ2JM767742 та WMA24XZZ3JP103142.

На виконання Контракту № 28/23 від 14.07.2023 Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано: попередній інвойс № від 16.08.2023 та інвойс № від 17.08.2023 щодо бувшого у використанні сідельного тягача WMA24XZZ2JM767742 (за ціною 9570,00 GBP); попередній інвойс № від 16.08.2023 та інвойс № від 17.08.2023 щодо бувшого у використанні сідельного тягача WMA24XZZ3JP103142 (за ціною 9570,00 GBP). Вартість товару повністю оплачено позивачем.

Зі змісту поданих до митного оформлення Контракту № 28/23 від 14.07.2023, попередніх інвойсів та інвойсів вбачається, що ці документи є взаємопов`язаними, підтверджують поставку сідельних тягачів за ідентифікаційними номерами WMA24XZZ2JM767742 та WMA24XZZ3JP103142.

При цьому суд правильно вважав, що відсутність у наданих до митного оформлення попередніх інвойсах та інвойсах реквізитів контракту, на виконання якого вони видані, не впливає на числові значення складових митної вартості, оскільки затвердженої форми таких документів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено.

При цьому, подані до митного оформлення інвойси містять вичерпні відомості про транспортні засоби, а саме інформацію щодо продавця та покупця, ціну транспортних засобів, модель та номер шасі транспортних засобів, за якими їх можна ідентифікувати, що є аналогічним з інформацією, яка зазначена в Контракті № 28/23 від 14.07.2023.

Надані до митного оформлення інвойси № від 17.08.2023 та № від 17.08.2023 не містять розбіжностей із усіма іншими поданими до митного оформлення документами, а відсутність у них посилання на контракт № 28/23 від 14.07.2023 не є розбіжністю в розумінні ст.53 Митного кодексу України, яка впливає правильність визначення митної вартості імпортованого товару.

Така позиція суду першої інстанції узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18, які суд враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

З приводу тверджень митного органу про наявність в поданих до митного оформлення інвойсах посилання на Загальні положення та умови контрактів (General Terms and Conditions of Contracts), суд вірно зазначив, що загальні положення та умови контрактів (General Terms and Conditions of Contracts) розміщені за посиланням http://contracts.man.co.uk, відповідно є у вільному доступі та врегульовують порядок продажу товарів Компанією MAN Truck&Bus UK Limited невизначеному колу осіб. Відтак, зазначений аргумент митного органу не може вважатися розбіжністю в поданих документах та не впливає на визначену декларантом митну вартість.

Крім того, у рішеннях про коригування митної вартості відповідач вказав те, що інвойси та попередні інвойси містять реквізити замовлень, які до митного оформлення не надано. Відхиляючи вказані доводи відповідача суд правильно врахував, що у Контракті № 28/23 від 14.07.2023 сторони погодили поставку восьми бувших у використанні сідельних тягачів, серед яких: бувші у використанні сідельні тягачі за ідентифікаційними номерами WMA24XZZ2JM767742 та WMA24XZZ3JP103142.

Відповідно до п.2.1. Контракту № 28/23 від 14.07.2023, загальна вартість діючого Контракту становить 75 000,00 GBP. Ціна на Товар визначена у відповідному інвойсі (та/або проформа інвойс) і встановлюється в GBP.

На виконання Контракту № 28/23 від 14.07.2023 Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано: попередній інвойс № від 16.08.2023 та інвойс № від 17.08.2023 щодо бувшого у використанні сідельного тягача WMA24XZZ2JM767742 (за ціною 9570,00 GBP); попередній інвойс № від 16.08.2023 та інвойс № від 17.08.2023 щодо бувшого у використанні сідельного тягача WMA24XZZ3JP103142 (за ціною 9570,00 GBP). Вартість товару повністю оплачено позивачем.

У даному випадку саме інвойс є документом, який закріплює підсумки перемовини щодо поставки певної партії товару та відображає дані щодо такої поставки повною мірою.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17.

Відтак, правильним є твердження, що відповідно до вимог Митного кодексу України замовлення покупця не є документом, що підтверджує митну вартість, а тому його відсутність не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Відхиляючи доводи відповідача у рішенні про коригування митної вартості про те, що подані до митного оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу містять відомості про компанію, на яку зареєстрований транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про продавця і покупця, заявленими декларантом, суд першої інстанції встановлено, що у Контракті № 28/23 від 14.07.2023 сторони погодили поставку восьми бувших у використанні сідельних тягачів, серед яких: бувші у використанні сідельні тягачі за ідентифікаційними номерами WMA24XZZ2JM767742 та WMA24XZZ3JP103142.

На виконання Контракту № 28/23 від 14.07.2023 Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано: попередній інвойс № від 16.08.2023 та інвойс № від 17.08.2023 щодо бувшого у використанні сідельного тягача WMA24XZZ2JM767742 (за ціною 9570,00 GBP); попередній інвойс № від 16.08.2023 та інвойс № від 17.08.2023 щодо бувшого у використанні сідельного тягача WMA24XZZ3JP103142 (за ціною 9570,00 GBP).

Придбаний товар оплачено позивачем та доставлено на територію України.

При цьому суд вірно вказав, що відсутність у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відомостей про Компанію MAN Truck&Bus UK Limited не є підставою для коригування митної вартості імпортованого товару. За усталеною міжнародною практикою реалізація автомобіля може здійснюватися особами, які не вказані в свідоцтві про реєстрацію автомобіля, за умови надання відповідних документів купівлі-продажу, отримання коштів за реалізований автомобіль, а також експортного оформлення таких засобів (тобто, на умовах комісії, доручення тощо). А оформлення у спірному випадку фактів перетину транспортним засобом митного кордону Великої Британії за допомогою декларації країни відправлення свідчить про легальний спосіб вивезення позивачем транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

До виключних повноважень митного органу належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Відтак суд слушно зауважив, що питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу не входить до компетенції митниці та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що до митного оформлення надано банківські платіжні документи від 26.07.2023, від 01.08.2023, які за датами не кореспондуються із терміном оплати, що зазначений у інвойсах та попередніх інвойсах, суд першої інстанції вірно вважав, що жодних розбіжностей в порядку розрахунку за товар немає, з огляду на наступне.

У Контракті № 28/23 від 14.07.2023 сторони погодили поставку восьми бувших у використанні сідельних тягачів, серед яких: бувші у використанні сідельні тягачі за ідентифікаційними номерами WMA24XZZ2JM767742 та WMA24XZZ3JP103142.

Відповідно до п.2.1. Контракту загальна вартість діючого Контракту становить 75 000,00 GBP. Ціна на Товар визначена у відповідному інвойсі (та/або проформа інвойс) і встановлюється в GBP (п.2.2.).

Як передбачено у п.3.1 Контракту, покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами, на умовах 100% передоплати. Оплата здійснюється шляхом банківського переказу на підставі контракту.

Згідно матеріалів справи весь товар (вісім бувших у використанні сідельних тягачів) повністю оплачено позивачем, що підтверджується банківськими платіжними документами від 26.07.2023 на суму 28 710,00 GBP та від 01.08.2023 на суму 46 290,00 GBP, разом - 75 000,00 GBP, призначення платежу - оплата за Контрактом №28/23 від 14.07.2023.

На виконання Контракту № 28/23 від 14.07.2023 Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано: попередній інвойс № від 16.08.2023 та інвойс № від 17.08.2023 щодо бувшого у використанні сідельного тягача WMA24XZZ2JM767742 (за ціною 9570,00 GBP); попередній інвойс № від 16.08.2023 та інвойс № від 17.08.2023 щодо бувшого у використанні сідельного тягача WMA24XZZ3JP103142 (за ціною 9570,00 GBP).

Зі змісту поданих до митного оформлення Контракту № 28/23 від 14.07.2023, попередніх інвойсів та інвойсів вбачається, що ці документи є взаємопов`язаними, підтверджують поставку сідельних тягачів за ідентифікаційними номерами WMA24XZZ2JM767742 та WMA24XZZ3JP103142.

Отже, доводи митного органу є безпідставними та не могли бути підставою для коригування митної вартості товару.

У постанові від 11.06.2019 по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17.04.2018 по справі № 815/329/17 та від 26.11.2020 по справі № 540/2455/19, які відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

Крім того судом першої інстанції зґясовано, що обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості відповідач зазначив, що відповідно до пункту 2.1 Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4 ціна за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт, разом з тим вказаний документ до митного оформлення декларантом не надано.

З цього приводу, судом встановлено, що транспортування придбаного товару відбувалося відповідно до умов договору № 4 від 10.01.2022, укладеного з ФОП ОСОБА_2 . На підтвердження здійснення транспортування товару позивачем надано рахунки-фактури, відповідно до яких транспортні витрати з Rotterdam, Netherlands до пункту пропуску Рава-Руська, Україна становлять 42 000,00 грн.

Згідно п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

У відповідності до приписів щодо заповнення графи 20 декларації митної вартості, встановлених Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування товарів декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати:

рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд вірно вважав, що надані контролюючому органу рахунки-фактури є належними та допустимими доказами розміру таких витрат.

Надаючи оцінку посиланням відповідача про те, що внаслідок перевірки копій експортних митних декларацій встановлено їх відсутність в базі митних декларацій ЄС (www.ec.europa.eu), також у поданих митних деклараціях відсутні відомості щодо умов поставки, суд правильно зазначив, що декларант не має жодного відношення до питання реєстрації (оформлення) митної декларації країни походження, відповідно не може відповідати за наявність чи відсутність експортних митних декларацій у відкритій базі даних Європейської Комісії з тарифів та митного союзу (https://www.ec.europa.eu/), а також наявності відомостей щодо умов поставки.

Порядок заповнення митних декларацій країн-походження (експортних митних декларацій) врегульований законодавством Європейського Союзу. Проходження товару через митний кордон Євросоюзу за експортними митними деклараціями є підтвердженням належного оформлення та заповнення граф даного документу з точки зору законодавства Європейського Союзу.

В експортних митних деклараціях наявні дані про продавця та покупця, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації та поданих позивачем до митного оформлення документах. Таким чином, є можливість ідентифікувати митні декларації країни відправлення з партією товару, що оцінюється.

Крім того, митна декларація країни відправлення не передбачена частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України, як документ, що підтверджує митну вартість.

Щодо інформації з бази даних ЄАІС Держмитслужби та посилання відповідачем на митні декларації від 13.02.2023 № UA205140/2023/011476 та від 31.08.2023 № 23UA31U1 в якості базису для коригування митної вартості, суд підставно зазначив, що наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19, від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19 та у справі № 1.380.2019.006247 від 20.06.2023.

Як уже зазначалось вище, в частині третій статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу України. Тому, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

З огляду на наявні у справі докази суд першої інстанції підставно вказав, що відповідач взагалі не мав передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України підстав для витребування у позивача додаткових документів.

Оскільки рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000110/2 від 22.09.2023, № UA204020/2023/000111/2 від 22.09.2023 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень, то відповідно і картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000752, № UA204020/2023/000751, сформовані на підставі рішень № UA204020/2023/000110/2 від 22.09.2023, № UA204020/2023/000111/2 від 22.09.2023 також є протиправними і підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, яку просив стягнути позивач у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, шляхом ухвалення додаткового судове рішення, суд першої інстанції вірно врахував вимоги статті 132 КАС України, відповідно до якої судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

При цьому, суд вирішуючи питання, про розмір витрат на оплату послуг адвоката вірно вважав, що такий повинен бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при оцінці розміру витрат суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність) та факти на підтвердження таких критеріїв (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг тощо).

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

На підтвердження фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано копії наступних документів: 1) договір про надання правничої допомоги № 102 від 20.11.2023; 2) додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 102 від 20.11.2023 з описом наданих юридичних послуг, зі змісту якого вбачається, що адвокатом надано позивачу наступні види правничої допомоги: здійснення юридичного аналізу та правового вивчення первинних митних декларацій та документів, які були додані до них для здійснення митного оформлення товару; правовий аналіз рішень про коригування митної вартості товарів, а також документів на підставі яких вони прийняті; правовий аналіз карток відмови у прийнятті митної декларації та документів, що стали підставою для її прийняття; аналіз митних декларацій, за якими товар було випущено на території України у вільний обіг з усіма доданими до них документами; формування правової позиції та стратегії захисту прав клієнта, визначення переліку доказів та документів, необхідних для формування та обґрунтування правової позиції; вжиття заходів по зібранню доказів та документів, відправка адвокатських запитів та заяв про надання документів; здійснення аналізу норм матеріального права, в частині необхідній для формування правової позиції захисту прав та інтересів клієнта; аналіз судової практики по вирішенню аналогічних спорів; здійснення написання та подання до суду заяв по суті справи; здійснення представництва інтересів в суді; отримання копії рішення суду. 3) додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги № 102 від 20.11.2023 у якому зазначено сума гонорару адвоката у розмірі 15000 грн; 4) акт № 3 передачі-прийняття наданої правничої допомоги; 5) рахунок на 3 від 20.11.2023; 6) платіжна інструкція від 20.11.2023 на суму 15000 грн.

Враховуючи обсяг доказового матеріалу, усталеність судової практики у цій категорії справ, незмінність позицій сторін щодо спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та обсягом правових послуг, що був необхідним для забезпечення представництва та захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром правничої допомоги адвоката 6000,00 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення та додаткове рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Рівненської митниці Державної митної служби України - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року та додаткове рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 460/27473/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула