Справа № 583/4837/25
Суддя: Плотникова Н. Б.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/4837/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Дяденко Миколи Володимировича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2025 року представник позивача подав до суду адміністративний позов, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 5870082 винесену поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Котельва) відділення поліції №4 (м. Зіньків) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області сержантом поліції Дяденко Миколою Володимировичем, від 05.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою накладено штраф в розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що 05.10.2025 року о 12 год. 21 хв. було розглянуто справу щодо порушення позивачем правил дорожнього руху, та в оскаржуваній постанові ЕНА № 5870082 вказано, а саме, що 05.10.2025 року о 12 год. 13 хв. на автодорозі дорога H-12, 111 км. водій ОСОБА_1 керував по автодорозі Н-12 на ТЗ Рено днз НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.п. 9.8 ч. 2 ст. 122 КУпАП - поза населеним пунктом повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар. Застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн. З даним рішенням не погоджується позивач та повідомляє, що постанова серії ЕНА № 5870082 від 05.10.2025 року, винесена поліцейським сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Котельва) відділення поліції №4 (м. Зіньків) Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області сержантом поліції Дяденко Миколою Володимировичем, є незаконною, так як не відповідає дійсності та обставинам справи. Так фактично позивач рухався в населеному пункті, що можливо підтвердити відповідною відео зйомкою, так як вже давно звернув з автодороги Н-12 і рухався в населеному пункті смт. Котельва. Дана обставина вказує на те, що фактично позивач рухався в населеному пункті, та на даний час всі знаки зняті, але фактично це було в межах населеного пункту. Дана обставина підтверджується відеозаписом з відео реєстратора позивача. Вважає, що постанова інспектора від 05.10.2025 року винесена з порушеннями норм процесуального права та підлягає до скасування.

24.10.2025 р. від відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що 05.10.2025 приблизно о 12:13 год. на 111 км. автомобільної дороги Н-12 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Master н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Пунктом 9.8 ПДР України встановлено, що: «на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.» Після зупинки транспортного засобу, на якому рухався позивач, поліцейським Дяденком М.В. було повідомлено позивачу про підставу зупинки транспортного засобу та на вимогу позивача надано відеодокази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. В подальшому ознайомившись з відеозаписом, позивач повідомив поліцейським, щоб обмежились попередженням. Даний факт зафіксовано на відеозаписі 0000000_000000_ 0317_0005. Жодного разу за весь час розгляду справи позивач не заперечував того факту, що дійсно не увімкнув ближнє світло фар рухаючись за межами населеного пункту. Також в процесі розгляду справи позивачу було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до статті 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом (04:00 хв. 0000000_000000_1317_0006). Таким чином поліцейським Дяденком М.В. було складено постанову серії ЕНА № 5870082 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Доводи позивача про те, що фактично він рухався в населеному пункті в смт. Котельва, - є неаргументованими та нічим не підтвердженими, оскільки з наданих відповідачем відеозаписів чітко вбачається, що позивач перебував вже за межами населеного пункту. Також представник відповідача звертає увагу суду на той факт, що позивач не заперечує, що він рухався на транспортному засобі без увімкненого ближнього світла фар. Тобто, на думку позивача, підставою для скасування даної постанови є лише той факт, що він ніби-то їхав в населеному пункті, що насправді не відповідає дійсності. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області в судовому засіданні просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Собина П.М. в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені в передбаченому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час ці місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.10.2025 року поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Котельва) відділення поліції № 4 (м. Зіньків) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Дяденко М.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5870082, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. Згідно даної постанови ОСОБА_3 05.10.2025 року о 12.13 год. на 111 км. Автодороги Н-12 керував автомобілем Рено днз НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Згідно із частиною другою статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР), на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов`язок поза населеними пунктами вмикати денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Отже, не ввімкнення денних ходових вогнів (у разі їх відсутності - ближнього світла фар), які є зовнішніми світловими приладами, під час руху поза межами населеного пункту є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Як визначено частиною першою статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до частин першої, четвертої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Наведеним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) відповідно до якої поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань, у визначених законом випадках, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу II Інструкції).

За змістом частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що позивача було притягнуто до відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 пункту 9.8 ПДР, що виявилось у керуванні 05 жовтня 2025 р. транспортним засобом поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар.

ОСОБА_4 заперечує вказане порушення, зазначаючи в позовній заяві, що фактично він рухався в населеному пункті, так як вже давно звернув з автодороги Н-12 і рухався в населеному пункті смт. Котельва, постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.

В постанові серії ЕНА № 5870082 від 05.10.2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, зазначено, що до постанови додається відео з нагрудної камери номер /76.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем до відзиву на позовну заяву надано докази адміністративного правопорушення, а саме оптичний диск з відеозаписом, який містить чотири відеофайли.

Судом проведено перегляд приєднаного до відзиву на позовну заяву диску з відеозаписом, здійсненим працівниками поліції, та встановлено, що відеозапис починається з відео, на якому патрульний автомобіль рухається по автодорозі. За допомогою звукового сигналу працівниками поліції був зупинений автомобіль Рено білого кольору під керуванням позивача ОСОБА_1 . Після цього один з поліцейських підходить до автомобіля позивача та повідомляє водію причину зупинки - керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом. ОСОБА_1 заперечує факт порушення ним Правил дорожнього руху та просить показати відео, яке б підтверджувало факт керування ним автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар. Працівник поліції на заявлене позивачем клопотання надав йому для перегляду на екрані службового планшету відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, після перегляду якого ОСОБА_1 зазначає, що на відео - ввімкнене світло фар, і що він не бачить, що там щось не ввімкнене. Працівник поліції наполягає, що відеозапис містить фіксацію здійснення позивачем руху транспортного засобу без ввімкненого світла фар. Після цього працівник поліції роз`яснює позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі зміст ст. 63 Конституції та складає постанову.

Таким чином, на вказаному відеозаписі зафіксована процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка відбувалася власне після зупинки транспортного засобу. Однак, самого факту фіксування здійснення руху вказаного транспортного засобу без ввімкнення ближнього світла фар відеозапис не містить.

Відтак наявний відеозапис не може вважатися належним доказом порушення позивачем п.9.8 Правил дорожнього руху, адже на цьому відеозаписі не зафіксований момент керування позивачем транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар.

Жодних інших належних доказів того, що автомобіль позивача рухався без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, відповідачем не надано.

Крім того, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 рухався в межах населеного пункту смт. Котельва Полтавської області. Такі твердження сторони позивача відповідачем не спростовані. Доказів того, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на автодорозі Н-12 поза межами населеного пункту, відповідачем не надано.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, які б були підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищезазначеного, відсутності належних доказі вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи представника відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Враховуючи вищенаведене, інші доводи сторін щодо правомірності чи неправомірності оскаржуваної постанови, з урахуванням відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не впливають на вирішення справи по суті.

Суд зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 15.10.2025 року (а.с. 4).

Враховуючи вказане вище, витрати понесені позивачем під час розгляду справи, а саме судовий збір сплачений за подання позовної заяви, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5870082, винесену 05.10.2025 р. поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Котельва) відділення поліції № 4 (м. Зіньків) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області сержантом поліції Дяденко М.В., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Матвійчука Юліана, 83 м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позовної заяви розмірі 605,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова