Справа № 260/6435/25
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2025 рокум. Ужгород№ 260/6435/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Плеханова З.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОТЕСТАС" (вул. Трудова, буд.2а, с. Розівка, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89423) до Державної податкової служби України (площа Львівська, буд. 8,м. Київ, 04053) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОТЕСТАС" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України , яким просить:

- Визнати протиправним та скасувати Рішення від 07 серпня 2025 року №1251-р/лєр «Про відмову у видачі ліцензії», яке прийняте Державною податковою службою України;

- Зобов`язати Державну податкову службу України видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Потестас» () ліцензію на право виробництва тютюнових виробів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з метою здійснення діяльності із виробництва тютюнових виробів 11 липня 2025 року ТОВ "ПОТЕСТАС" звернулося до Державної податкової служби України із заявою № 2978/АП про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів. Вищевказана заява сформована у відповідності до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №3817, із наданням всіх (баз винятку) додатків за переліком, наведеним у ч.4 ст.43 Закону №3817, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем. Тобто, документи, що долучені позивачем до заяви №2978/АП від 11.07.2025 р. відповідають переліку документів, які додаються до заяви про надання ліцензії на право виробництва тютюнових виробів, наведеному у ч.4 статті 43 Закону №3817.

Однак, не дивлячись на дотримання позивачем всіх умов подання звернення до контролюючого органу із заявою про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів, за результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів Державна податкова служба України прийняла Рішення від 07 серпня 2025 року №1251-р/лєр «Про відмову у видачі ліцензії» позивачу, яким відмовлено у видачі ліцензії на виробництво тютюнових виробів з підстав недотримання вимог пункту 5 частини 1 ст.45 Закону №3817, а саме - неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначеними цим законом.

Позивач вказує, що єдиною підставою для відмови у видачі ліцензії позивачу став висновок ДПС України про те, що поданий ним договір оренди нежитлового приміщення №2 (з додатковими угодами) та акти приймання-передачі до договору містять площу орендованих приміщень, які перевищують площу відповідних приміщень, які належить орендодавцю (ТОВ «Велп Груп» ) згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №316155609 від 28.11.2022 р., який було додано до заяви. Згідно з висновком відповідача: - ТОВ «Потестас» при поданні заяви повинен був надати, але не подав документи, що підтверджують право власності орендодавця на частину орендованого приміщення.

Таким чином, як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного рішення від 07 серпня 2025 року №1251-р/лєр «Про відмову у видачі ліцензії», єдиною підставою для відмови позивачу у видачі дозвільного документа послугувало виключно те, що для отримання ліцензії на виробництво тютюнових виробів, позивач, в якості додатку до своєї заяви №2978/АП від 11.07.2025р., не надав, але повинен було надати документи, що підтверджують право власності ТОВ «Велп Груп» на частину приміщення, яке фактично передане позивачем у оренду, згідно з договором оренди нежитлового приміщення №2 від 01.12.2022р.

При цьому, факт реального використання позивачем приміщень площею 7104,5 кв.м., взятих у оренду від ТОВ «Велп Груп», відповідачем не оспорюється і не спростовується.

Отже, на переконання позивача, у спірній ситуацій відповідач заявив позивачу вимогу про надання додаткового документа, який не передбачений узаконеними правилами, що регламентують звернення до органу ліцензування із заявою про видачу ліцензії на виготовлення тютюнових виробів, і цей додатковий документ повинен був замінити належний доказ (Договір оренди, позички тощо), який передбачений законом, як документ, що підтверджує право користування об`єктами нерухомого майна, що використовуються для виробництва тютюнових виробів, як це передбачено п.4 п.п.1 ст.43 Закону №3817.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року прийнято дану справу до свого провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження

22 серпня 2025 року від Державної податкової служби України надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає такі необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказує, що ТОВ «ПОТЕСТАТ» до заяви надано договір оренди нежитлового приміщення № 2 від 01 грудня 2022 року та Акти приймання-передач приміщень за адресою провадження діяльності, зазначеною у заяві, перевищує площу відповідних приміщень, що належать орендодавцю на праві власності згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Не надано документи, що підтверджують право власності на частину орендованого приміщення.

Так, згідно поданого у заяві Атестату виробництва від 12.05.2025 та в поданій заяві на отримання ліцензії (п. 7) міститься інформація, що адреса ліцензійної діяльності Позивача є 89423, Закарпатська область, Ужгородський район, село Розівка, вул. Трудова, 2а (літ. Б 65; літ. Ж; літ. К; літ. О прим. 6; літ Р прим. 1), тобто деталізовано приміщення за вказаною адресою, в яких підприємством буде здійснювати ліцензійну діяльність.

При цьому, в Актах приймання-передачі приміщень, зокрема від 01.09.2024, від 13.05.2025, до Договору приміщенні під літерою Р це виробничий цех площею 1972 квадратних метрів.

Проте, згідно наданого до заяви витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2024 приміщення під літерою Р це навіс, матеріали стін: металеві стовпи, площа 835,5 квадратних метрів.

Тобто, згідно акту приймання-передачі приміщення та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2024 наявна невідповідність як щодо площі орендованого приміщення, так і статусу об`єкта нерухомості. Інших документів, які б усували зазначені розбіжності до заяви на отримання ліцензії надано не було.

У зв`язку з цим, на підставі пункту 5 частини 1 статті 45 Закону № 3817 (неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених Законом) відмовлено у наданні ліцензії на право виробництва тютюнових виробів, про що ДПС України було прийнято рішення від 07.08.2025 № 1251-р/лєр.

Щодо тверджень позивача, що ним у повному обсязі подані документи на видачу ліцензії згідно із Законом № 3817, відповідач вказує, що по-перше, навіть, якщо документи фізично надані, вони не вважаються поданими «в повному обсязі», якщо їх зміст суперечить одне одному, а відтак не відповідає фактичному стану справи. Термін «повний» у цьому контексті означає не лише фізичну наявність усіх паперів, а й їхню достовірність та взаємну узгодженість. Невідповідність даних про площу та статус об`єкта між різними документами (у даному випадку актами приймання-передачі та витягом з реєстру) свідчить про недостовірність інформації. Це автоматично означає, що пакет документів є неповним з юридичної точки зору.

По-друге, метою перевірки є саме встановлення відповідностей, а не просто наявність паперів, оскільки надання права суб`єкту господарювання займатись ліцензійним видом діяльності підлягає підвищеному контролю з боку контролюючого органу.

Ліцензія видається на конкретне місце провадження діяльності. Тож, контролюючий орган зобов`язаний переконатися, що це місце відповідає всім вимогам виробництва тютюнових виробів,

Суперечливі дані про об`єкт нерухомості унеможливлюють ідентифікацію та оцінку відповідності приміщень ліцензійним умовам (технічним та санітарним), які вимагають перевірку конкретних виробничих площ. У зв`язку з цим, контролюючий орган не мав можливостей ідентифікувати об`єкт та об`єктивно оцінити його відповідність ліцензійним умовам, що є виправданою перешкодою для видачі ліцензії.

По-третє, невідповідність у документах на видачу ліцензії не може бути проігноровано, оскільки ТОВ «ПОТЕСТАС», як заявник, несе повну відповідальність за достовірність інформації та документів, які подаються для отримання ліцензії. А тому невідповідність даних, навіть, якщо вони не залежать від позивача як орендаря, є ризиком, який заявник мав би перевірити та усунути ще до подання заяви на отримання ліцензії на виробництво тютюнових виробів. Таким чином, в контексті обставин справи рішення контролюючого органу про відмову у видачі ліцензії є цілком законним, що виключає правові підстави для визнання його протиправним, як наслідок - скасування.

27 серпня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій останній вказує, що позиція відповідача не відповідає реальному стану, а сама відмова у наданні ліцензії ґрунтується на непередбачених законом підставах і містить ознаки недостовірності а тому - протиправної і незаконної.

У складі документів, які додані до заяви, позивачем, у доказ свого права користування об`єктами нерухомого майна, що використовуються для виробництва тютюнових виробів (як це передбачено п.4 п.п.1 ст.43 Закону №3817), позивачем було додано договір оренди нежитлового приміщення №2 від 01.12.2022р.(з наступними документально оформленими змінами та доповненнями у вигляді Додаткових угод) та, відповідно, акти приймання передачі отриманих у користування приміщень, які свідчать, що станом на 13.06.2025р., ТОВ «Потестас» документально було оформлено передачу у оренду нежитлові приміщення загальною площею 7104,5 кв.м.

Означені вище документи підтверджують факт отримання позивачем у користування нежитлові приміщення загальною площею 7104,5 кв.м. Додатково цей факт додатково підтверджено і Витягами з Державного реєстру речових прав, які сформовано 13.12.2024р. під індексним номером витягу 407948571 та під індексним номером витягу 407947416. Така обставина повністю спростовує контраргументи, які ДПА України, як відповідач, виклала у своєму відзиві на позов.

Зауважує, що саме «підвищений контроль з боку контролюючого органу», на який посилається відповідач у своєму відзиві, і зобов`язує такий контролюючий орган більш уважно надавати оцінку саме тим документам, перелік яких встановлений Законом і перевіряти саме ці документи на предмет достовірності, використовуючи доступні йому ресурси, у тому числі і державні реєстри. Використання відповідачем простроченої інформації для того, щоб поставити під сумнів достовірну та законну інформацію, яка міститься у чинним договорах, є помилковими і вказують на суттєве порушення принципу презумпції правомірності рішень платника податків. Мова йде про порядок вирішення ситуації, у якій стикаються (конфліктують) інтереси платника податків та контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у сукупності, не є однозначними і допускають множинне трактування їх прав та обов`язків, внаслідок яких можливо вирішити справи як на користь платника податків так і проти нього.

Обставини встановлені судом

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПОТЕСТАС" (Скорочене найменування: ТОВ "ПОТЕСТАС" Ідентифікаційний код юридичної особи: 43430679

Місцезнаходження: Україна, 89423, Закарпатська обл., Ужгородський рн, село Розівка, ВУЛИЦЯ ТРУДОВА, будинок 2А

Види економічної діяльності:

01.15 Вирощування тютюну

12.00 Виробництво тютюнових виробів (основний)

17.29 Виробництво інших виробів з паперу та картону

46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та

тютюновими виробами

46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими

товарами

46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту

46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами

для тварин

46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами

46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та

тютюновими виробами

46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами

47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах

38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів

39.00 Інша діяльність щодо поводження з відходами

Дані органів статистики про основний вид економічної діяльності юридичної

особи, визначений на підставі даних державних статистичних спостережень

відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік:

Назва КВЕД: Виробництво тютюнових виробів Код КВЕД: 12.00

Дата та номер взяття на облік: 26.12.2019; 83

Назва органу: ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДПС У ЗАКАРПАТСЬКІЙ

ОБЛАСТІ, УЖГОРОДСЬКА ДЕРЖАВНА ПОДАТКОВА ІНСПЕКЦІЯ

Код органу: 44106694

Дата та номер взяття на облік: 26.12.2019; 4407

Судом встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОТЕСТАС" звернулося до ДПС України із заявою від 11 липня 2025 року щодо ліцензій на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з метою одержання ліцензії на право ферментації тютюнової сировини.

До вказаної заяви позивачем було подано:

- договір оренди нежитлового приміщення №2 від 01.12.2022 року;

- акти прийому передачі договору оренди нежитлового приміщення №2;

- договір оренди обладнання з додатками №5 від 26.04.2023 року;

- договір оренди обладнання №2 від 17.02.2020 року;

- додатки до договору оренди обладнання №2 від 17.02.2020 року;

- договір оренди обладнання №3 від 17.02.2020 року» витяги з єдиного реєстру обладнання станом на 10.07.2025 року;

- платіжні інструкції №6961936 та №6961938 від 04.04.2025 року;

- договір оренди обладнання з додатками №18/01 від 18.01.2024 року;

- свідоцтво про відповідність систем вимірювань №02-0027-2023 від 17.03.2023 року;

- договір оренди обладнання з додатками №12/08 від 18.08.2024 року;

- атестат виробництва №UA.Т.027-25 від 12.05.2025 року;

- звіт за формою 20-ОПП (виробнича ділянка) № від 01.07.2025 року;

- довідка про систему відеоспостереження та схема б/н від 01.07.2025 року;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №316155609 від 28.11.2022 року;

- витяг з Державного реєстру речових прав №407948571 від 13.12.2024 року.

Рішенням Державної податкової служби України від 07 серпня 2025 року № 1251-р/лєр позивачу відмовлено у наданні ліцензії.

Обґрунтування прийняття рішення:

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 3817 ліцензія на право виробництва тютюнових виробів надається лише суб`єкту господарювання, який на дату подання заяви про отримання ліцензії є власником або на інших підставах, не заборонених законодавством, володіє та/або користується об`єктами нерухомого майна / приміщеннями та обладнанням, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів, включаючи виробництво тютюнової суміші, за умови використання для виробництва таких об`єктів нерухомого майна / приміщень та обладнання лише одним суб`єктом господарювання.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 4 статті 43 Закону № 3817 до заяви про отримання ліцензії на право виробництва тютюнових виробів додається копія документа, що засвідчує право власності або право користування об`єктами / об`єктом нерухомого майна (його частиною) приміщеннями/приміщенням (його частиною), що використовуються для виробництва тютюнових виробів.

Товариством надано Договір оренди нежитлового приміщення № 2

від 01 грудня 2022 року (далі - Договір) та Акти приймання-передачі до Договору, відповідно до якого площа виробничих приміщень за адресою провадження діяльності, зазначеною у заяві, перевищує площу відповідних приміщень, що належать орендодавцю на праві власності згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Не надано документи, що підтверджують право власності на частину орендованого приміщення (літ. Р прим. 1).

Підстави для прийняття рішення:

На підставі пункту 5 частини 1 статті 45 Закону № 3817 ( неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом) відмовити у наданні ліцензії на право виробництва тютюнових виробів.

Мотиви та норми права застосовані судом

01 січня 2025 року набув чинності розділ VII «Ліцензування» Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 3817).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 3817 (в редакції чинній на момент подання заяви про одержання ліцензії) органами ліцензування є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; 2) територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до п. 7 . 2 ст. 41 Закону № 3817 визначено вид ліцензії: на право ферментації тютюнової сировини.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону № 3817 ліцензії на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, на право вирощування тютюну, на право ферментації тютюнової сировини надаються та їхня дія припиняється органом ліцензування - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 закону № 3817 ліцензія на право ферментації тютюнової сировини надається суб`єкту господарювання, що здійснює ферментацію власно вирощеної або придбаної тютюнової сировини, за умови наявності у нього на праві власності або іншому праві користування об`єкта нерухомого майна/приміщення та обладнання, що забезпечують повний технологічний цикл ферментації тютюнової сировини.

Згідно з ч. 8 ст. 42 Закону № 3817 ліцензія на право ферментації тютюнової сировини надається суб`єкту господарювання, що здійснює ферментацію тютюнової сировини, незалежно від наявності у нього ліцензії на право вирощування тютюну або на право виробництва тютюнових виробів.

Суб`єкт господарювання, подаючи заяву про отримання ліцензії на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, на право ферментації тютюнової сировини, підтверджує наявність у нього на дату подання такої заяви відповідної матеріально-технічної бази, що забезпечує повний цикл виробництва зазначених у заяві товарів (продукції) (ч. 11 ст. 42 Закону № 3817).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 3817 ліцензія на право провадження відповідного виду господарської діяльності надається органом ліцензування шляхом прийняття рішення про надання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Для отримання ліцензії суб`єкт господарювання подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у паперовій або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України (ч. 2 ст. 43 Закону № 3817).

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону № 3817 до заяви про отримання ліцензії на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв (крім малих виробництв дистилятів, малих виробництв виноробної продукції, малих виробництв пива), тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, на право вирощування тютюну, на право ферментації тютюнової сировини додаються:

1) копія документа, що засвідчує право власності або право користування об`єктами/об`єктом нерухомого майна (його частиною)/приміщеннями/приміщенням (його частиною), що використовуються для виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, для ферментації тютюнової сировини;

2) перелік технологічного обладнання, що перебуває у власності суб`єкта господарювання, або копії документів, що підтверджують право користування суб`єкта господарювання технологічним обладнанням, що забезпечує повний технологічний цикл виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, ферментації тютюнової сировини;

3) копія договору з лабораторією (у разі відсутності власної лабораторії) - для ліцензій на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах;

4) копія документа, що підтверджує право користування земельною ділянкою, на якій вирощується тютюн/здійснюється ферментація тютюнової сировини, із зазначенням кадастрового номера такої земельної ділянки - для ліцензій на право вирощування тютюну, на право ферментації тютюнової сировини;

5) атестат виробництва - для ліцензій на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв (крім малих виробництв дистилятів, малих виробництв виноробної продукції, малих виробництв пива), тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, на право ферментації тютюнової сировини.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону № 3817 підставами для прийняття органом ліцензування рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є:

1) відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про заявника (крім іноземних суб`єктів господарської діяльності, які діють через свої зареєстровані постійні представництва, та осіб, які ведуть облік результатів діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи) або наявність відомостей про державну реєстрацію його припинення;

2) відсутність обов`язкової реєстрації або взяття на облік суб`єкта господарювання у податкових органах, або відсутність повідомлення суб`єкта господарювання про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, через які здійснюватиметься відповідний вид ліцензійної діяльності, відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України;

3) відсутність відомостей про державну реєстрацію (легалізацію, акредитацію чи засвідчення факту створення в інший спосіб) постійного представництва іноземного суб`єкта господарської діяльності та/або про взяття його на облік у контролюючому органі;

4) подання заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності не за встановленою формою або з порушенням порядку її подання;

5) неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом;

6) підписання заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності особою, яка не має на це повноважень;

7) виявлення розбіжностей у відомостях, наведених у заяві про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі підакцизними товарами (продукцією), та відомостях інформаційних баз даних органу ліцензування щодо фіскальних номерів реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок, наявних у місці роздрібної торгівлі;

8) наявність інформації про здійснення контролю над заявником у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держави, що здійснює збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України";

9) наявність в органу ліцензування інформації про рішення суду, що набрало законної сили, яким заявнику встановлена заборона на провадження окремого виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію указом Президента України про застосування до суб`єкта господарювання санкції, передбаченої пунктом 6 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції";

10) подання заяви про отримання ліцензії з порушенням строків, визначених частиною дев`ятою статті 46 цього Закону;

11) невідповідність відомостей, зазначених у заяві про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, щодо коду класифікації доходів бюджету, суми внесеного платежу, номера і дати платіжної інструкції, що підтверджує внесення річної плати або щоквартальної частини річної плати за відповідну ліцензію, фактичним даним органу ліцензування;

12) невстановлення цілодобової системи відеоспостереження у випадках, передбачених цим Законом;

13) наявність інформації, що заявник на дату подання заяви на отримання ліцензії не пройшов електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті з дотриманням вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" або не здійснює листування з контролюючим органом через електронний кабінет або контролюючим органом прийнято заяву про відмову отримувати документи через електронний кабінет.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону № 3817 у рішенні про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності обов`язково зазначаються такі відомості: 1) реквізити (номер і дата) рішення (дата у форматі РРММДД); 2) найменування та код органу ліцензування, що прийняв рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності; 3) реквізити (номер і дата) заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (дата у форматі РРММДД); 4) про заявника: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ; для фізичних осіб - підприємців - прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), місцезнаходження (адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання (перебування), за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та/або номер паспорта (для фізичних осіб, які мають право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи, та осіб, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код уповноваженої особи згідно з ЄДРПОУ і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з пунктом 63.6 статті 63 та пунктом 64.6 статті 64 Податкового кодексу України; для іноземних суб`єктів господарської діяльності - найменування та податковий номер постійного представництва; 5) вид ліцензії, у наданні якої відмовлено; 6) підстава/підстави та опис підстав (обґрунтування) для прийняття рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності із зазначенням пункту частини першої цієї статті; 7) строк набрання рішенням про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності чинності; 8) строки і порядок оскарження прийнятого рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (у тому числі найменування та місцезнаходження податкового органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов); 9) кваліфікована електронна печатка податкового органу.

З оскарженого рішення про відмову у наданні ліцензії від 07 серпня 2025 року № 1251-р/лєр вбачається, що обґрунтуванням та підставою для прийняття такого рішення вказано пункт 5 частини 1 статті 45 Закону № 3817 ( неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом).

В той же час, як вже зазначалося судом, відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону № 3817 передбачено, що у рішенні про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності обов`язково зазначаються такі відомості як підстава/підстави та опис підстав (обґрунтування) для прийняття рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності із зазначенням пункту частини першої цієї статті.

Суд, зазначає, що відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, суд також вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Отже, критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11 вересня 2023 року у справа № 420/14943/21.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду, зазначення в оскарженому рішення тільки посилання на пункт 5 ч. 1 ст. 45 Закону № 3817, не може вважатися належним описом підстав (обґрунтування) для прийняття рішення про відмову у наданні ліцензії, відтак оскаржене рішення не можна вважати таким, що відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, зокрема щодо обґрунтованості.

Матеріалами справи підтверджено, що у складі документів, які додані до заяви, позивачем, у доказ свого права користування об`єктами нерухомого майна, що використовуються для виробництва тютюнових виробів (як це передбачено п.4 п.п.1 ст.43 Закону №3817), позивачем було додано договір оренди нежитлового приміщення №2 від 01.12.2022р.(з наступними документально оформленими змінами та доповненнями у вигляді Додаткових угод) та, відповідно, акти приймання передачі отриманих у користування приміщень, які свідчать, що станом на 13.06.2025 року, позивачем документально було оформлено передачу у оренду нежитлові приміщення загальною площею 7104,5 кв.м.

В той же час, судом встановлено, що Атестатом виробництва, який зареєстровано в Реєстрі ДП «Укрметртестстандарт» за №UA.T.025-25 від 12.05.2025р., підтверджено відповідність повного технологічного циклу виробництва тютюнових виробів, який впроваджується ТОВ «Потестас», вимогам Закону №3817, що є визначальним з огляду на правила п.5 ст.33 Закону №3817.

Враховуючи вищенаведене, судом під час розгляду справи підстав для відмови у наданні ліцензії, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 45 Закону № 3817, а саме неподання разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідної діяльності документів (атестату виробництва) не виявлено.

Таким чином, оскільки судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявність передбачених законом правових підстав для відмови у наданні ліцензії, а також з огляду на необґрунтованість оскарженого рішення, суд приходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової служби України від 07 серпня 2025 року № 1251-р/лєр.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді розтлумачили, що "дискреційні повноваження" означають повноваження, що залишає адміністративному органу деяку міру свободи що стосується рішення, яке буде прийнято, що дозволяє йому вибрати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке знаходить найбільш підходящим.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Суд зауважує, що оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у даному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень., а підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини.

Верховний Суд у у справі №580/1617/19 зазначив, що :

-. Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17 зробив наступний правовий висновок:

«…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідач виніс рішення , яке не відповідає критеріям ч.2 ст.2 КАСУ, і з врахуванням вищевказаних висновків Верховного Суду щодо дискреційних повноважень та ефективного способу захисту, а також встановлених обставин позовні вимоги є обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, та оскільки вимоги Закону № 3817 не встановлюють для ДПС іншого варіанту поведінки, аніж видати суб`єкту господарювання ліцензію на виробництво тютюнових виробів у разі виконання ним усіх вимог законодавства, встановлених для отримання такої ліцензії, а також подання відповідної заяви та передбачених законом документів, зокрема, атестата виробництва, то суд приходить висновку про зобов`язання відповідача видати Товариству з обмеженою відповідальністю "ПОТЕСТАС" ліцензію на право на право виробництва тютюнових виробів.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової служби України від 07 серпня 2025 року № 1251-р/лєр про відмову у наданні ліцензії та зобов`язання Державної податкової служби України видати позивачу ліцензію на право виробництва тютюнових виробів.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОТЕСТАС" (вул. Трудова, буд.2а, с. Розівка, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89423, код ЄДОПОУ 43430679) до Державної податкової служби України (площа Львівська, буд. 8,м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України від 07 серпня 2025 року № 1251-р/лєр «Про відмову у наданні ліцензії».

3. Зобов`язати Державну податкову службу України видати Товариству з обмеженою відповідальністю "ПОТЕСТАС" ліцензію на право на право виробництва тютюнових виробів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова