Справа № 160/27039/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування постанов, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправною та скасувати постанову Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.09.2025 року №79106144 про відкриття виконавчого провадження;
-визнати протиправною та скасувати постанову Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.09.2025 року № 79106144 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 400,00грн.;
-визнати протиправною та скасувати постанову Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.09.2025 року № 79106144 про арешт коштів боржника.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст. 161 КАС України.
Ухвалою суду від 24.09.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позову.
26.09.2025 представником позивача - адвокатом Тарановим С.І. подано заяву про усунення недоліків позову, до якої долучено докази сплати судового збору.
Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, а також встановлено третій особі строк для надання пояснень.
Ухвалою про відкриття провадження у справі витребувано у відповідача: матеріли виконавчого провадження №79106144.
Учасники належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
До відзиву долучено матеріалів виконавчого провадження.
Інших заяв по суті справи учасниками справи до суду не подано.
04.11.2025 представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 11.11.1998 Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
28.08.2018 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області прийнято постанову №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523, згідно з якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 446760,00 грн. за порушення абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.
В постанові зазначено, що постанова набрала законної сили 28.08.2018 та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень позивач оскаржив постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018 в судовому порядку (адміністративна справа №160/7824/18).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі №160/7824/18 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018 року про накладення штрафу у розмірі 446760,00 грн. (чотириста сорок шість тисяч сімсот шістдесят грв. 00 коп.).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі №160/7824/18 апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року в адміністративній справі №160/7824/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови скасовано та прийнято у справі нове судове рішення. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовлено.

Постановою від 15.06.2023 касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Макаренка Сергія Миколайовича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі №160/7824/18 - повернуто скаржнику.

Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці звернулось до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою за вих. №ПС/3.1/16544-25 від 26.08.2025 про примусове виконання постанови про накладення штрафу уповноваженим особами №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018.

Супровідним листом від 05.09.2025 №2012/05.2-09/вд вказану заяву разом з долученими документами перенаправлено для виконання до Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Заява зареєстрована в Автоматизованій системі виконавчого провадження за вх.№9006 від 15.09.2025.

16.09.2025 на підставі заяви стягувача Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці державним виконавцем Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берковською М.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №79106144 з примусового виконання виконавчого документа постанови про накладення штрафу уповноваженим особами №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523, виданого 28.08.2018 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 446259,07 грн.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, отримання якої не заперечується позивачем.

Також, 16.09.2025 державним виконавцем Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берковською М.С. в рамках виконавчого провадження №79106144 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, а також постанову про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на грошові кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/ електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено, та належать боржнику.

Вважаючи постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №79106144 від 16.09.2025 протиправною та у зв`язку із чим і протиправними постанови державного виконавця від 16.09.2025 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Під виконавчим провадженням як завершальної стадії судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), в контексті статті 1 Закону №1404-VIII, розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону № 1404-VIII).

За приписами пунктом 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Як слідує з матеріалів справи, постанова про накладення штрафу №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018 прийнята Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі частини другої статті 265 КЗпП України, пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктами 9, 10 Порядку № 509 встановлено, що штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються: органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України) (пункт 11 Порядку №509).

Відповідно до стаття 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про працю. Ці штрафи накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Отже, постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу на підставі статті 265 КЗпП України є самостійним виконавчим документом, примусове виконання яких здійснюється у визначеному Законом № 1404-VІІІ порядку.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 05.07.2022 у справі №№380/13491/21.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII зазначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт перший частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII указує, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону).

Статтею 4 Закону №1404-VIII визначені вимоги до виконавчого документа.

Так, відповідно до частини першої статті 4 цього Закону у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання (частина перша статті 4 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

За правилами положень частин першої та другої статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини четвертої статті 27 цього Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до пункту 8 розділу VIІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку/електронного гаманця, на якому знаходяться кошти/електронні гроші, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти/електронні гроші на всіх рахунках/електронних гаманцях боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною другою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Отже, з наведених норм вбачається, що одним із видів виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню, є постанови органів Держпраці про накладення штрафу на підставі статті 265 КЗпП України. Строк пред`явлення такого виконавчого документа до виконання становить три місяці з дня винесення або з дня залишення скарги без задоволення. За відсутності підстав, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VІІІ, виконавець повинен відкрити виконавче провадження.

Як на одну з підстав протиправності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження позивач посилається на закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що в постанові Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018 вказано, що вона набрала законної сили 28.08.2018 та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, позивач оскаржив постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018 в судовому порядку та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі №160/7824/18 у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовлено.

Суд враховує, що в подальшому позивач подав касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі №160/7824/18 та постановою Верховного Суду від 15.06.2023 касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Макаренка Сергія Миколайовича було повернуто скаржнику.

За таких обставин, доводи представника позивача про те, що строк пред`явлення виконавчого документу - постанови № ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018 сплив 28.11.2018 не прийнятні, оскільки не враховують обставини судового оскарження позивачем вказаної постанови.

Крім того, за відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ - постанова №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області пред`явлена до виконання в п`ятий раз (попередні ВП 62186976, ВП 69871507, ВП 67021581, ВП 73402733 за відомостями з АСВП в стані «завершено», виконавчий документ повернуто стягувачу).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2018 року (справа № 727/1256/16-ц) дійшла висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Тобто після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, і час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Суд також звертає увагу, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 79106144 з виконання вказаної постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області прийнято державним виконавцем 16.09.2025, тобто після набрання чинності Законом № 2129-IX від 15.03.2022 «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 26.03.2022.

Воєнний стан, запроваджений в Україні 24 лютого 2022 року, наразі не припинено та не скасовано.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Відповідний правовий висновок неодноразово виснувався Верховним Судом, зокрема, в постановах від 15.03.2023 у справі №260/2595/22, від 03.08.2023 у справі № 420/10415/22.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на те, що постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу на підставі статті 265 КЗпП України виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», суд вважає обґрунтованим врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання.

Щодо зауважень представника позивача до форми заяви Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про примусове виконання постанови №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

При пред`явленні до виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, заява про примусове виконання рішення подається в електронній формі. На заяву про примусове виконання рішення в електронній формі накладається кваліфікований або удосконалений електронний підпис чи печатка.

Отже, Інструкцією передбачена можливість подання заяви про примусове виконання рішення в електронній формі, при цьому такий документ має обов`язково містити кваліфікований або удосконалений електронний підпис чи печатку, а не в обов`язковому порядку печатку установи, як зазначає представник позивача.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Як слідує з матеріалів справи, заява про примусове виконання постанови №ДН1134/24/АВ/ТД-ФС/523 від 28.08.2018 подана Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці в електронній формі та містить обов`язкові реквізити: реєстраційний номер, дату, КЕП уповноваженої особи.

За таких обставин, доводи представника позивача про те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження за заявою, яка не є оригіналом письмової заяви про примусове виконання рішення, не приймаються судом, оскільки такі зауваження не є підставою для повернення виконавчого документа без виконання, крім того чинним законодавством передбачена можливість подання заяви про примусове виконання рішення в електронній формі.

Суд звертає увагу, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (стаття 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Сумніви представника позивача щодо повноважень підписанта заяви про примусове виконання постанови від імені Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці цілком безпідставні, оскільки вказана заява містить КЕП Бланк С.В., тобто кваліфікований електронний підпис вказаної особи, який є цифровим аналогом власноручного підпису і має таку ж юридичну силу.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час подання заяви, Банк Сергій Володимирович є головою комісії з припинення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та керівником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, отже заява підписана керівником державної установи.

Щодо зауважень представника позивача про зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження №79106144 стягувачем Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, замість Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, який видав постанову, суд зазначає, що такі зауваження не свідчать про протиправність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження поза розумним сумнівом та не є підставою для її скасування.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці», Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області ліквідовано та Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці виконує завдання і функції Управління Держпраці у Кіровоградській області, Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Головного управління Держпраці у Запорізькій області. Згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області з 20.01.2022 перебуває в стадії припинення.

Отже, підстави, якими позивач обґрунтовує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження №79106144, спростовуються матеріалами, а інших підстав для визнання неправомірною вказаної постанови відповідача судом не встановлено.

За таких обставин, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №79106144 та похідні від неї позовні вимоги про скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16.09.2025 № 79106144 та постанови від 16.09.2025 № 79106144 про арешт коштів боржника.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 КАС України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.9, 72-90, 242-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 49083, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул. Хмельницького Богдана, буд. 11), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49064, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, буд.1) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова