Справа № 640/17037/22
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року Справа№640/17037/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Аляб`єва І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача згідно заяви від 05.08.2022 №11662; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно вимог ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.12.2017 по 30.09.2022; стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 341421,04 грн за період з 01.12.2017 по 30.09.2022; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою від 12.10.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Разом з цим, на виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон) та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України - наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX та Порядку №399 на підставі Акту приймання-передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 15.01.2025, згідно супровідного листа КОАС від 15.01.2025 №01-19/474/25 до Донецького окружного адміністративного суду передано 4132 судові справи, у тому числі адміністративну справу №640/17037/22.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/17037/22 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Аляб`єва І.Г.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2025 прийнято до провадження судді Аляб`єва І.Г. адміністративну справу №640/17037/22. Залучено до участі в справі в якості другого відповідача Головне управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області (, пл. Народна, 4 м. Ужгород, Закарпатська область, 88000). Зобов`язано Головне управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області надати до суду рішення від 12.08.2022 №19 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , надати всі документи, що були враховані при ухваленні рішення від 12.08.2022 №19.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону №1058 з 1990 року. 05.08.2022 позивачка звернулася до Відділу обслуговування № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) із заявою про призначення/перерахунок пенсії, яка була зареєстрована за №11662. 17.08.2022 позивач отримала відповідь від відповідача № 2600-0205-8/101320 в якій зазначено, що позивачеві відмовлено в перерахунку пенсії, в зв`язку з тим, що в своїй заяві від 06.08.2022 №11662 позивач разом з довідкою про заробітну плату, не надала підтвердження її первинними документами. Вважає, такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права.

Головне управління пенсійного фонду України в м.Києві надало відзив на позовну заяву в якому зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою 05.08.2022 вх. № 11662 про перерахунок пенсії пі інвалідності (в розмірі відшкодування збитків (ЧАЕС) відповідно до Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмір відшкодування фактичних збитків.

Листом Управління від 17.08.2022 вих. № 2600-0205-8/101320 за результатами розгляду заяви Позивача повідомлено про наступне: «Позивачем надано довідку про заробітну плату, але відсутні її підтвердження первинними документам зазначеними в довідці. Підтвердження довідок про заробітну плату здійснюється шляхом перевірі відповідності сум заробітної плати первинними документами, зазначеними в довідці». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12.08.2022 №19 відмовлено в перерахунку пенсії згідно заяви від 05.08.2022 №11662.

Щодо вимог про стягнення з Управління 50000,00) гривень моральної шкоди та стягнення судових витрат, які складаються з судового збору, зазначає, що згідно з роз`ясненнями постанови Пленумом Верховного Суду України від 32 березня 1995 року №¦ (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах пр відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правове відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральне (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявнісі причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянн Суд у таких спорах повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних н фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльність вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду' з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. П] цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обстави покладається на особу, яка звертається з таким позовом. Проте, як вбачається з матеріалів справи. Позивач не надав жодних переконливих доказів підтвердження причинного зв`язку між неправомірними діями Управління та завданням йому мораль шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Просить відмовити в задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надало до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що 05.08.2022 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою № 11662 щодо перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців по 30.06.2000 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До заяви на перерахунок пенсії по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків (ЧАЕС)) позивачкою надано довідку про заробітну плату, але відсутні її підтвердження первинними документами, зазначеними в довідці.

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій.

На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 05.08.2022 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) від 12.08.2022 року 19 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії , оскільки вона не підтверджені первинними документами.

Підтвердження довідок про заробітну плату здійснюється шляхом перевірки відповідності сум заробітної плати первинними документами, зазначеними в довідці.

У зв`язку з не підтвердженням первинними документами нарахування заробітної плати відповідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні підстави для перерахунку пенсії.

Представник позивача подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила ті ж аргументи, що й у позовній заяві.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 05.08.2022 вх. № 11662 про перерахунок пенсії пі інвалідності (в розмірі відшкодування збитків (ЧАЕС) відповідно до Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмір відшкодування фактичних збитків. До заяви про перерахунок пенсії надані довідки Чорнобильської АЕС про заробітну плату від 04.08.1995 №176 та від 07.04.1990 №10.

Заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.08.2022 №11662 розглянути за принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатській області від 12.08.2022 року №19 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії оскільки заявник надала довідки про заробітну плату, але відсутні їх підтвердження первинними документами зазначених в довідках. Підтвердження довідок про заробітну плату здійснюється шляхом перевірки відповідності сум заробітної плати первинними документами, зазначених в довідках.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Позивачу з 15.02.1990 призначено пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків) відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При призначенні пенсії не враховано заробітну плату, оскільки у матеріалах пенсійної справи була відсутня довідка встановленої форми про заробітну плату за роботу у зоні відчуження.

В матеріалах справи міститься лист ДСП «Чорнобильська АЕС» від 10.08.2018 №2842/1, яким на адресу позивачки надіслані: довідка про заробітну плату від 07.08.2018 №247 з додатками; довідка про перейменування підприємства від 19.07.2018 №0104-134; копія наказу про переведення на іншу посаду від 18.04.1984 №263. Одночасно повідомлено позивачку про неможливість виготовлення довідки про заробітну плату за 1983 -1985 роки оскільки особові картки за цей час не зберіглися через аварію на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою ДСП «Чорнобильська АЕС» від 13.12.2002 №1064 позивачка працювала на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 15.08.1986 по 01.08.1987. За серпень 1986 року відпрацювала 14 днів 168 годин при встановленій нормі 156 годин.

Також в матеріалах справи міститься лист Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 22.03.2019 №58651/03 в якому, зокрема, зазначено, що врахувати заробіток за 12 місяців за період роботи з 01.11.1986 року по 31.10.1987 року, який був врахований при призначенні пенсії по інвалідності з року згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає підстав, оскільки з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсії за нормами пунктів 4.3 та п. 4.7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). Автоматичне переведення з пенсії по інвалідності ЧАЕС на пенсію за віком згідно Закону № 1058 проводиться за матеріалами пенсійної справи, а згідно матеріалів пенсійної справи стаж враховано по 31.03.2003, а заробіток визначено згідно статті 40 Закону України № 1058, за період, який вказаний у відповіді.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991. (далі Закон №796-ХІІ).

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт в зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Статтею 57 Закону № 796-ХІІ визначено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань (ч.3 ст. 54 Закону №796-ХІІ, чинної на час виникнення спірних правовідносин).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Постанова КМУ №1210) затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок №1210), який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Таким чином, призначення пенсії та її розмір ставиться у залежність від заробітної плати, яка фактично отримана працівником у період роботи у зоні відчуження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи(служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відповідно до п.2 Постанови КМУ №1210 було постановлено Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Постановою КМУ від 09.12.2021 №1307 було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і від 26.09.2012 №886 Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, яка набрала чинності з 1 січня 2022 р., крім підпунктів 6 та 8 пункту 1 змін, затверджених цією постановою, які набирають чинності з 1 грудня 2022 року, зокрема було постановлено Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ з 1 грудня 2022 р. на найбільш вигідних умовах.

Зазначеною постановою було передбачено, що в разі, якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням змін, затверджених цією постановою, буде більшим від розміру пенсії, обчисленої відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ, про що органи Пенсійного фонду України інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку.

Відповідно до п.2 Постанови КМУ №1210 було постановлено Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

При цьому позивач 05.08.2022 звернулася із відповідною заявою про здійснення такого перерахунку до відповідача, але, як зазначено в оскаржуваному рішенні, відповідачем не здійснено перерахунок виключно з підстав не підтвердження довідок Чорнобильської АЕС про заробітну плату від 04.08.1995 №176 та від 07.04.1990 №10 первинними документами.

Щодо посилання відповідача на не підтвердження первинними документами та акту перевірки вказаних довідок, суд зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок № 22-1).

Відповідно до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У даному випадку відповідач не надав суду жодних доказів правомірності неврахування довідок Чорнобильської АЕС від 04.08.1995 №176 та від 07.04.1990 №10 про заробітну плату.

Таким чином, суд вважає, що вказані довідки повинна бути враховані відповідачем при розгляді заяви позивача.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

У Доповіді «Верховенство права», яка схвалена Європейською Комісією «За демократію через право» (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «законних очікувань») (пункт 48).

Виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, позивач з моменту призначення пенсії у розмірі, який обраховувався, в тому числі на підставі довідки Чорнобильської АЕС, та здійснення її виплати протягом тривалого часу, позивач обґрунтовано розраховує на те, що і в подальшому буде отримувати виплати пенсії, призначену їй відповідно до Закону №796-ХІІ, без її зменшення, або без врахуванням змісту такої довідки, яка може впливати на розмір пенсійних виплат, чим порушується принцип юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, рішення відповідача про відмову в переході на пенсію позивачу є необґрунтованим та такими, що не ґрунтуються на засадах добросовісності та розсудливості. Таким чином є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50 000 грн суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції Українипередбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно зістаттею 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (пункт 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (пункт 53).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (пункт 54).

Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

Тобто, наявність підстав для відшкодування моральної шкоди та заявлений розмір на відшкодування такої шкоди є предметом доказування у справах про її стягнення.

В суду не виникає сумнівів, що позивач міг відчувати певний психологічний дискомфорт внаслідок неналежного розгляду його заяви відповідачем, але позивачем у позовній заяві не обґрунтовано наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, не зазначено, в чому саме полягала така моральна шкода, зокрема - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, тощо, не обґрунтовано її розмір.

З огляду наведене, позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди не належить до задоволення.

Щодо дати з якої слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок Чорнобильської АЕС про заробітну плату від 04.08.1995 №176 та від 07.04.1990 №10. Суд зазначає, що саме з дати звернення, тобто 05.08.2022 відповідач має здійснити перерахунок пенсії.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах Пономарьов проти України, Рябих проти Росії, Нєлюбін проти Росії), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Серявін та інші проти України зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12.08.2022 №№19 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за заявою від 05.08.2022 №11662; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2022 №11662 про перерахунок пенсії з урахуванням довідок Чорнобильської АЕС про заробітну плату від 04.08.1995 №176 та від 07.04.1990 №10.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов`язані з розглядом справи, суд зазначає.

Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» та не надала доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Інших доказів понесених судових витрат, станом на час прийняття рішення, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12.08.2022 №№19 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за заявою від 05.08.2022 №11662.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, пл. Народна, 4 м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 05.08.2022 №11662 про перерахунок пенсії з урахуванням довідок Чорнобильської АЕС про заробітну плату від 04.08.1995 №176 та від 07.04.1990 №10.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 12.11.2025 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв