Справа № 420/15281/25
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 травня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 03.04.2025 року № 39 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 17.04.2025 року № 39 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 05.05.2025 року № 39 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нові Білічени Лазовського району, Молдова. З 01.09.1980 року по 08.07.1983 рік вона навчалась в ГПТУ-32 м. Більни, що підтверджується дипломом НОМЕР_1 від 08.07.1983 року, строк навчання 02 роки 10 місяців 07 днів. 12.07.1983 року вона розпочала свою трудову діяльність, працювала на різних підприємствах Молдови, Російської Федерації, України, періоди роботи 12.07.1983 13.02.84, 20.08.1984 01.11.1985, 01.12.1985 21.01.1986, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 21.09.1983 року (далі трудова книжка № 1), трудовий стаж становить 01 рік 11 місяців 2 дні. В період 24.01.1986 09.06.1997 позивач працювала в сільгосппідприємстві в с-щі Нововоронцовка Бериславського (колишнього Нововоронцовського) району Херсонської області. Це сільгосппідприємство спочатку мало назву колгосп імені Леніна, в 1992 році було перейменовано на КСП імені Леніна, трудовий стаж становить 11 років 04 місяці 15 днів. В період 09.06.1997 10.07.2000 позивач працювала в Малому приватному підприємстві «Таврія», трудовий стаж становить 03 роки 01 місяць 00 днів. В період 10.07.2000 31.01.2001 позивач перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю в Нововоронцовському районному центрі зайнятості, трудовий стаж становить 00 років 06 місяців 00 днів. В період 01.02.2001 29.08.2001 позивач працювала в земельно-кадастровому бюро «Іскра», трудовий стаж становить 00 років 06 місяців 28 днів. В період 10.12.2001 20.07.2002 позивач перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю в Нововоронцовському районному центрі зайнятості, трудовий стаж становить 00 років 07 місяців 10 днів. В період 21.07.2002 25.03.2025 (коли їй виповнилось 60 років) позивач працювала в Нововоронцовській районній лікарні. Цей медичний заклад було реорганізовано у Комунальний заклад «Нововоронцовська центральна районна лікарня», потім у Комунальне некомерційне підприємство «Нововоронцовська центральна районна лікарня Нововоронцовської районної ради», а в подальшому перейменовано на Комунальне некомерційне підприємство «Нововоронцовська центральна районна лікарня Нововоронцовської селищної ради», трудовий стаж станом на 25.03.2025 становить 22 роки 08 місяців 04 дні. Вона продовжує працювати у вказаному медичному закладі до теперішнього часу. Вищевказані обставини підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці НОМЕР_3 від 06.02.1986 року (далі трудова книжка № 2), належність якої ОСОБА_1 встановлена рішенням Нововоронцовського районного суду від 10.09.2024 року по справі № 954/663/24. Загальний трудовий стаж відповідно до цієї трудової книжки становить 38 років 08 місяців 27 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком.

Починаючи з березня 2025 року, коли заявнику виповнилось 60 років, вона неодноразово зверталась до Нововоронцовського територіального підрозділу ПФУ в Херсонській області з приводу призначення пенсії, але їй відмовляли у призначенні пенсії, вказували на відсутність у неї права на пенсію, відсутність документів, що підтверджують трудовий стаж.

Позивачка, вважаючи протиправними дії та рішення відповідачів щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, звернулася до суду з цим позовом.

Позиція відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області обґрунтовується наступним

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що до заяви про призначення пенсії від 28.04.2025 року позивачкою долучено трудову книжку серії НОМЕР_2 від 21.09.1983, трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_3 від 06.02.1986, архівну довідку Комунальної установи Трудовий архів Нововоронцовської селищної ради Херсонської області від 02.01.2023 № 02-01/01-Л, № 02-01/02-Л, диплом про навчання серії НОМЕР_1 віл 08.07.1983. При розгляді документів не враховано до страхового стажу позивачки наступні періоди: - робота за записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.09.1983 - зазначене на титульній сторінці прізвище ОСОБА_3 (російською мовою) не відповідає паспортним даним ОСОБА_4 ; - робота за записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 06.02.1986 в колгоспі ім. Леніна (КСП ім. Леніна) з 24.01.1986 по 09.06.1997 - записи про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні оформлені не належним чином (у розділі трудової книжки трудова участь в громадському господарстві, в графі 6 не 3 зазначено номер та дату документу, на підставі чого здійснено записи), відсутність підстави внесення запису про перейменування колгоспу ім. Леніна в КСП ім. Леніна (посилання на відповідний документ); - робота в колгоспі імені Леніна за 1986-1992 роки за даними архівних довідок Комунальної установи Трудовий архів Нововоронцовської селищної ради Херсонської області від 02.01.2023 № 02-01/01-Л, № 02-01/02-Л - зазначене в документах прізвище ОСОБА_5 не відповідає паспортним даним; - період навчання з 01.09.1980 по 08.07.1983 за даними диплому серії НОМЕР_1 віл 08.07.1983 - документ виданий на прізвище ОСОБА_6 (російською), в свідоцтві про укладання шлюбу серії НОМЕР_4 прізвище дружини ОСОБА_3 (російською) не відповідає паспортним даним За результатом розгляду документів страховий стаж Позивачки склав - 30 років 4 місяці 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. На підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що вищезазначені рішення про відмову позивачці в призначенні пенсії за віком правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.

05 червня 2025 року від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. ЕС/56158/25).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вулиця Генерала Батюка, 8, Слов`янськ, Донецька область, 84100, ).

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

На виконання ухвали суду позивачка 07.10.2025 року подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та докази сплати судового збору за уточнені позовні вимоги (вхід. № ЕС/104845/25).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи № 420/15281/25.

Надано Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головному управлінню Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 12 листопада 2025 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нові Білічени Лазовського району, Молдова.

З 01.09.1980 року по 08.07.1983 рік вона навчалась в ГПТУ-32 м. Більни, що підтверджується дипломом НОМЕР_1 від 08.07.1983 року, строк навчання 02 роки 10 місяців 07 днів. 12.07.1983 року вона розпочала свою трудову діяльність, працювала на різних підприємствах Молдови, Російської Федерації, України, періоди роботи 12.07.1983 13.02.84, 20.08.1984 01.11.1985, 01.12.1985 21.01.1986, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 21.09.1983 року (далі трудова книжка № 1), трудовий стаж становить 01 рік 11 місяців 2 дні.

В період 24.01.1986 09.06.1997 позивач працювала в сільгосппідприємстві в с-щі Нововоронцовка Бериславського (колишнього Нововоронцовського) району Херсонської області. Це сільгосппідприємство спочатку мало назву колгосп імені Леніна, в 1992 році було перейменовано на КСП імені Леніна, трудовий стаж становить 11 років 04 місяці 15 днів.

В період 09.06.1997 10.07.2000 позивач працювала в Малому приватному підприємстві «Таврія», трудовий стаж становить 03 роки 01 місяць 00 днів.

В період 10.07.2000 31.01.2001 позивач перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю в Нововоронцовському районному центрі зайнятості, трудовий стаж становить 00 років 06 місяців 00 днів.

В період 01.02.2001 29.08.2001 позивач працювала в земельно-кадастровому бюро «Іскра», трудовий стаж становить 00 років 06 місяців 28 днів.

В період 10.12.2001 20.07.2002 позивач перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю в Нововоронцовському районному центрі зайнятості, трудовий стаж становить 00 років 07 місяців 10 днів.

В період 21.07.2002 25.03.2025 (коли їй виповнилось 60 років) позивач працювала в Нововоронцовській районній лікарні. Цей медичний заклад було реорганізовано у Комунальний заклад «Нововоронцовська центральна районна лікарня», потім у Комунальне некомерційне підприємство «Нововоронцовська центральна районна лікарня Нововоронцовської районної ради», а в подальшому перейменовано на Комунальне некомерційне підприємство «Нововоронцовська центральна районна лікарня Нововоронцовської селищної ради», трудовий стаж станом на 25.03.2025 становить 22 роки 08 місяців 04 дні. Вона продовжує працювати у вказаному медичному закладі до теперішнього часу.

Вищевказані обставини підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці НОМЕР_3 від 06.02.1986 року (далі трудова книжка № 2), належність якої ОСОБА_1 встановлена рішенням Нововоронцовського районного суду від 10.09.2024 року по справі № 954/663/24. Загальний трудовий стаж відповідно до цієї трудової книжки становить 38 років 08 місяців 27 днів.

Починаючи з березня 2025 року, коли заявнику виповнилось 60 років, вона неодноразово зверталась до Нововоронцовського територіального підрозділу ПФУ в Херсонській області з приводу призначення пенсії, але їй відмовляли у призначенні пенсії, вказували на відсутність у неї права на пенсію, відсутність документів, що підтверджують трудовий стаж.

Так, 26.03.2025 року ОСОБА_1 вперше звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заява від 26.03.2025 року розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду вищевказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 39 від 03.04.2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю страхового стажу - не менше 32 років. За наданими документами страховий стаж позивачки склав - 25 років 08 місяців 13 днів, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону №1058 після досягнення віку 63 років.

Вдруге, позивачка звернулась із заявою про призначення пенсії за віком 10.04.2025 року.

За принципом екстериторіальності, вищезазначену заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

17.04.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення за № 39 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 32 років. За наданими документами та даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивачки склав - 29 років 08 місяців 06 днів.

Втретє, ОСОБА_1 звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії 28.04.2025 року.

Відповідно до принципу екстериторіальності, заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

05.05.2025 року за результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення за №39 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - не менше 32 років. На момент звернення страховий стаж позивачки становив - 30 років 4 місяці 17 днів.

Також на свої заяви до ГУ ПФУ в Херсонській області вона отримала відповіді щодо призначення пенсії:

1) від 27.03.2024 року, згідно цього листа заявнику повідомлено, що в неї недостатньо трудового стажу для призначення пенсії, трудовий стаж становить 28 років 01 місяць 08 днів. Не доведено частини трудового стажу згідно трудової книжки, він не буде зарахований без надання додаткових документів;

2) від 04.04.2025 року, згідно цього листа заявнику повідомлено, що їй відмовлено у призначенні пенсії на законних підставах, зараховано лише трудовий стаж 25 років 08 місяців 13 днів. Частина трудового стажу згідно трудової книжки їй не зараховано. Вказані причини, чому не зараховано;

3) від 09.04.2025 року № 3131-2307/Л-02/8-2100/24. Згідно цього листа заявнику повідомлено, що їй відмовлено у призначенні пенсії на законних підставах, зараховано лише трудовий стаж 28 років 01 місяць 08 днів. Частина трудового стажу згідно трудової книжки їй не зараховано. Вказані причини, чому не зараховано;

4) від 25.04.2025 року № 210000304-8/16487. Згідно цього листа заявнику повідомлено, що їй відмовлено у призначенні пенсії на законних підставах, зараховано лише трудовий стаж 29 років 08 місяців 06 днів. Частина трудового стажу згідно трудової книжки їй не зараховано. Вказані причини, чому не зараховано.

Як вбачається із матеріалів справи та оскаржуваного рішення відповідача, до заяви про призначення пенсії від 28.04.2025 року позивачкою долучено трудову книжку серії НОМЕР_2 від 21.09.1983, трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_3 від 06.02.1986, архівну довідку Комунальної установи Трудовий архів Нововоронцовської селищної ради Херсонської області від 02.01.2023 № 02-01/01-Л, № 02-01/02-Л, диплом про навчання серії НОМЕР_1 віл 08.07.1983.

При розгляді документів не враховано до страхового стажу позивачки наступні періоди: - робота за записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.09.1983 - зазначене на титульній сторінці прізвище ОСОБА_3 (російською мовою) не відповідає паспортним даним ОСОБА_4 ; - робота за записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 06.02.1986 в колгоспі ім. Леніна (КСП ім. Леніна) з 24.01.1986 по 09.06.1997 - записи про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні оформлені не належним чином (у розділі трудової книжки трудова участь в громадському господарстві, в графі 6 не 3 зазначено номер та дату документу, на підставі чого здійснено записи), відсутність підстави внесення запису про перейменування колгоспу ім. Леніна в КСП ім. Леніна (посилання на відповідний документ); - робота в колгоспі імені Леніна за 1986-1992 роки за даними архівних довідок Комунальної установи Трудовий архів Нововоронцовської селищної ради Херсонської області від 02.01.2023 № 02-01/01-Л, № 02-01/02-Л - зазначене в документах прізвище ОСОБА_5 не відповідає паспортним даним; - період навчання з 01.09.1980 по 08.07.1983 за даними диплому серії НОМЕР_1 віл 08.07.1983 - документ виданий на прізвище ОСОБА_6 (російською), в свідоцтві про укладання шлюбу серії НОМЕР_4 прізвище дружини ОСОБА_3 (російською) не відповідає паспортним даним.

Вважаючи вищезазначені рішення відповідачів протиправними та такими, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушують право на отримання пенсії за віком в належному розмірі, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових

внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про

загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі по тексту Закон № 1058-ІУ).

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним

громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів

споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне

забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 7 Закону № 1788-ХП звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне

пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: - з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІУ страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІУ передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами

цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки,

внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне

пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються

дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості

про періоди роботи.

Пунктом 22 Порядку № 637 визначено, що стаж роботи громадян України за її

межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім

роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено

угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод).

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови

пенсійного забезпечення, можливо прийти до висновку, що положення Порядку № 637

щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-

XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як встановлено судом, згідно записів в трудовій книжці позивача № 2 позивач має загальний трудовий стаж 38 років 08 місяців 27 днів. Навіть без урахування періоду навчання та трудового стажу, зафіксованого в трудовій книжці № 1, цього трудового стажу достатньо для призначення пенсії за віком.

25 березня 2025 року позивачці виповнилось 60 років, і вона відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на отримання пенсії за віком за наявності трудового стажу не менше 32 років. Позивач відноситься до вказаної категорії осіб. Її трудовий стаж згідно трудової книжки та уточнюючих довідок становить значно більше 32 років.

Так наявність у позивача страхового трудового стажу, достатнього для призначення пенсії за віком, окрім вищевикладених обставин підтверджується наступними документами:

- трудовою книжкою НОМЕР_3 від 06.02.1986 року, відомості в якій стосовно дати народження, ім`я та по-батькові співпадають з даними в паспорті заявника;

- рішенням Нововоронцовського районного суду від 10.09.2024 року по справі № 954/663/24, яким встановлена належність ОСОБА_1 вказаної трудової книжки;

- архівною довідкою від 15.05.2025 року № 04-01/Л-48, виданою архівним відділом № 3 Бериславської РДА Херсонської області, відомості в якій стосовно перейменувань та реорганізації сільгосппідприємства співпадають з відомостями, відображеними в трудовій книжці НОМЕР_3 від 06.02.1986 року;

- довідкою про підтвердження стажу від 02.05.2024 року № 21/02/08/861/24, виданою Бериславською філією Херсонського обласного центру зайнятості;

- архівною довідкою від 02.01.2023 року № 02-01/01-Л, виданою Комунальною установою «Трудовий архів» Нововоронцовської селищної ради Херсонської області, в якій вказаний розмір заробітної плати за період роботи 1986-1992 р.р., відомості стосовно місця і періоду роботи співпадають з відомостями, відображеними в трудовій книжці НОМЕР_3 від 06.02.1986 року;

- архівною довідкою від 02.01.2023 року № 02-02/02-Л, виданою Комунальною установою «Трудовий архів» Нововоронцовської селищної ради Херсонської області, в якій вказаний розмір заробітної плати за період роботи 1986-1990 р.р., відомості стосовно місця і періоду роботи співпадають з відомостями, відображеними в трудовій книжці НОМЕР_3 від 06.02.1986 року;

- архівною довідкою від 02.01.2023 року № 02-02/01-Л, виданою Комунальною установою «Трудовий архів» Нововоронцовської селищної ради Херсонської області, відомості про прийняття позивача на роботу в МПП «Таврія» співпадають з відомостями, відображеними в трудовій книжці НОМЕР_3 від 06.02.1986 року;

- дипломом про отримання освіти НОМЕР_1 від 08.07.1983 року, в якій вказані період навчання, дошлюбне прізвище та ім`я, по-батькові позивача;

- свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 20.02.1984 року, згідно якого позивач змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ;

- свідоцтвом про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки « ОСОБА_7 » (російською мовою) серія НОМЕР_5 від 07.03.1990 року, в якому матір`ю вказана « ОСОБА_1 » (російською мовою);

- паспортом заявника серія НОМЕР_6 , виданим Нововоронцовським РВ УМВС України в Херсонській області 20.07.1998 року, згідно до якого прізвище, ім`я, по-батькові заявника « ОСОБА_1 » (українською мовою), « ОСОБА_1 » (російською мовою), дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Нові Білічени Лазовського району, Молдавська РСР, зареєстрована по вул. Степова, 70, с-ще Нововоронцовка Бериславського району Херсонської області;

- рішеннями про відмову у призначенні пенсії: від 17.04.2025 року № 39, прийнятим ГУ ПФУ в Дніпропетровській області; від 05.05.2025 року № 39, прийнятим ГУ ПФУ в Донецькій області (в кожному рішенні стаж різниться);

- відповідями ГУ ПФУ в Херсонській області від 27.03.2024 року, від 04.04.2025 року, від 09.04.2025 року № 3131-2307/Л-02/8-2100/24, від 25.04.2025 року № 210000304-8/16487, згідно яких заявнику повідомлено, що їй відмовлено у призначенні пенсії на законних підставах, зараховано трудовий стаж (в кожній відповіді стаж різниться), а частина трудового стажу згідно трудової книжки не зарахована.

Суд зазначає, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути

підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при

призначенні пенсії.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018

року по справі № 490/12392/16-а.

У трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 06.02.1986 року, належність якої ОСОБА_1 встановлена рішенням Нововоронцовського районного суду від 10.09.2024 року по справі № 954/663/24, яка в силу Закону, є основним документом, що підтверджує стаж роботи, містяться всі необхідні записи, які підтверджують наявність у позивача трудового стажу 38 років 08 місяців 27 днів за весь період роботи, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як зазначалося раніше, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до п.1.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 року №162» (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 року №252) зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 року №412, що діяла на час первісного заповнення трудової книжки, прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну

роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на

підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 року ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та

даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі - Постанова) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови при звільненні робітника або службовця всі записи

про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 постанови вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018р. по

справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Також суд зазначає, що згідно з абзацом 1 п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з п. 1.2 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Форма заяви про призначення пенсії наведена в Додатку 2 Порядку № 22-1.

Згідно п. 4.1 Порядку №22-1 заяви про перерахунок пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів орган, що призначає (здійснює перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії, відповідно до положень ст. 44 Закону №1058-IV та положень п. 4.3, 4,7 Порядку 22-1 приймає рішення про призначення (перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати тощо) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати тощо) пенсії з зазначенням обґрунтувань такої відмови.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні (перерахунку) пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до страхового стажу окремих періодів його роботи.

У свою чергу згідно з вимогами ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Під час розгляду справи по суті, відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємств, в яких працювала позивач, або архівні установи для отримання відомостей щодо спірних періодів.

Відповідачами також не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що записи у трудовій книжці позивача є недійсними та недостовірними.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що після звернення позивача, відповідач не вчинив жодних дій визначених ст. 101 Закону № 1788-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови позивачу в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи та навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із змісту положень ст. 245 КАС України видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Оцінивши наявні у справі докази суд доходить висновку, що відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком, відповідач не надав належної правової оцінки тим доказам, які надані позивачем для підтвердження стажу щодо спірних періодів, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про відсутність у позивача страхового стажу, який дає право на пенсію за віком.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, враховуючи встановлені по справі обставини, виходячи з повноважень, визначених ст. 245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до переконання, що ефективним способом поновлення порушеного права позивача є: визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 03.04.2025 року № 39, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 17.04.2025 року № 39, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 05.05.2025 року № 39.

Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями.

Враховуючи викладене, з метою повного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 26.03.2025 року, від 10.04.2025 року та від 28.04.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача періоди роботи відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 21.09.1983 року та трудової книжку колгоспника серії НОМЕР_3 від 06.02.1986 року.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача у сумі 3875,84 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 03.04.2025 року № 39.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 17.04.2025 року № 39.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 05.05.2025 року № 39.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 26.03.2025 року, від 10.04.2025 року та від 28.04.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 21.09.1983 року та трудової книжку колгоспника серії НОМЕР_3 від 06.02.1986 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, буд. 6, м. Херсон, 73036, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Генерала Батюка, 8, Слов`янськ, Донецька область, 84100, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя С.О. Cтефанов