Справа № 640/1783/22
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2025 рокуСправа №640/1783/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами перевірки, проведеної із процедурними порушеннями, оскільки, зокрема, були відсутні підстави перевіряти правомірність декларування бюджетного відшкодування ПДВ під час проведення перевірки на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України та відповідачем було проведено камеральну перевірку податкової декларації з ПДВ за червень 2021 року, за результатом якої складено довідку, що свідчить про узгодження суми бюджетного відшкодування ПДВ. Щодо висновків відповідача про завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту за нереальними господарськими операціями, позивач посилається на те, що такі висновки є лише припущеннями контролюючого органу, які базуються винятково на податковій інформації, яка не має доказового значення та не підтверджена належними доказами, в той час як реальність господарських операцій позивача підтверджується належними первинними документами. Позивач зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платників податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами та іншими особами по ланцюгу постачання, а реальність господарських операцій підтверджується статистичною звітністю виробників сільськогосподарської продукції, первинним документами та листами третіх осіб.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21.02.2022 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.08.2022 року.
29.08.2022 року Окружний адміністративний суду міста Києва ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Від відповідача надійшов відзив, в якому він заперечив проти позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив лише, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у повній відповідності до чинного законодавства України. Відповідач також у відзиві посилається на результати документальної позапланової невиїзної перевірки та нормативне регулювання відшкодування податку на додану вартість.
23.08.2022 року до адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відзив відповідача є практично ідентичним до акта перевірки, аргументи позивача, які були викладені в позовній заяві відповідачем не були належним чином спростовані. Також позивач у відповіді на відзив вказав, що реальність господарських операцій позивача підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема, належно оформленими первинними документами; документами третіх осіб, що підтверджують наявність товару, а також його рух саме від контрагентів до позивача; документами, що підтверджують факт здійснення Позивачем перевірки добросовісності контрагентів; документами, які підтверджують джерело походження придбаної позивачем сільськогосподарської продукції від сільськогосподарських виробників; документами, що підтверджують наявність у сільськогосподарських виробників достатнього обсягу земельних ресурсів та ін.
Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 N 2825-IX (далі Закон N 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону N 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Справа № 640/1783/22 передана до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 прийнято справу до провадження, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 20.03.2025 року.
12.03.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив, у якому наведені аргументи, які передбачені в акті перевірки, а також, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
27.03.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що реальність господарських операцій позивача з відповідними контрагентами підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Також позивачем у відповіді на відзив було зазначено, що податковим органом проводились позапланові перевірки з питань законності декларування позивачем від`ємного значення ПДВ за період листопад 2020 року та січень 2021 року, предметом яких були ідентичні господарські операції позивача з тими самими контрагентами. За наслідками зазначених перевірок податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення, з якими позивач не погодився та оскаржив їх у судовому порядку. Позивач зазначає, що рішеннями судів трьох інстанцій аналогічні претензії податкового органу визнані необґрунтованими, а господарські операції позивача реальними та належним чином оформленими.
Суд також враховує всі заяви по суті справи, які подавались сторонами, а також інші процесуальні документи, що отримані судом в попередньому складі та долучені до матеріалів справи.
15.05.2025 р. закрито підготовче засідання по справі, справу призначено до розгляду по суті на 24.06.2025 року о 14:00 в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
У судовому засіданні 24.06.2025 року суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно з висновків акта перевірки, встановлено наступні порушення: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, п. 5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21, в результаті чого завищено податковий кредит по декларації з ПДВ за червень 2021 року у сумі 14963131 грн та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) у сумі 14963131 грн, що призвело до:
- завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на 13077929 грн;
- завищення суми від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, у сумі 1885103 грн.
Позивач, не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки, звернувся до відповідача із запереченнями на акт перевірки від 05.10.2021 року № 13-334.
За результатами розгляду заперечень Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків змінено висновки акта перевірки.
Так, згідно з висновками акта перевірки, з врахуванням листа Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19.10.2021 року №641/31-00-04-02-01 "Про розгляд заперечень" встановлено наступні порушення: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, п. 5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21, в результаті чого завищено податковий кредит по декларації з ПДВ за червень 2021 року у сумі 10821484 грн та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) у сумі 10821484 грн, що призвело до:
- завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на 9057246 грн;
- завищення суми від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, у сумі 1 764 238 грн.
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 22.12.2021 року №28852/6/99-00-06-01-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи, що податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом необґрунтовано, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 75.1. статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до змісту підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з підпунктом 78.1.8. пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до пунктів 78.4. - 78.8 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Судом встановлено, що спірну перевірку призначено на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, з чим позивач не погоджується, посилаючись на те, що у відповідача були відсутні підстави перевіряти правомірність декларування бюджетного відшкодування ПДВ під час проведення перевірки на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а також на те, що відповідачем проведено камеральну перевірку податкової декларації з ПДВ за червень 2021 року, за результатом якої складено довідку, що свідчить про узгодження суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Щодо вказаних підстав позову, суд зазначає, що з акта перевірки судом встановлено, що предметом спірної перевірки є дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року з урахуванням уточнюючого розрахунку від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

З системного аналізу ПК України висновується, що правильність декларування платником ПДВ суми бюджетного відшкодування може бути предметом як камеральної, так і документальної, в тому числі позапланової перевірки.

Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Буквальне тлумачення норми цього підпункту свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. При цьому у першому випадку, який відповідає спірним правовідносинам у цій справі, позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК.

Статтею 200 розділу V "Податок на додану вартість" ПК України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Згідно з пунктом 200.7 цієї статті ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 ПК України визначено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.11 ст. 200 ПК України, контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Якщо за результатами камеральної або документальної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування (пункт 200.14 статті 200 ПК України).

Системне застосування наведених норм дає підстави для такого висновку: підставою для камеральної перевірки даних податкової декларації з ПДВ є заява платника податку про повернення задекларованої суми бюджетного відшкодування незалежно від розміру цієї суми. Якщо розрахунок задекларованої суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями, здійсненими до 1 липня 2015 року, і яке не підтверджено документальними перевірками, або за операціями з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, контролюючий орган проводить позапланову документальну перевірку у відповідності з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Якщо за результатами камеральної або позапланової документальної перевірки даних податкової декларації були виявлені порушення податкового законодавства, контролюючий орган складає акт перевірки та приймає податкове повідомлення-рішення про зменшення або про відмову в бюджетному відшкодуванні. У разі коли перевіркою не встановлено порушень складається довідка, а заявлена платником ПДВ сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дати, визначеної відповідно до норм підпунктів "а", "б", "в", "г", "ґ" пункту 200.12 статті 200 ПК України.

Вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, та пункту 200.11 статті 200 ПК словосполучень "відшкодування з бюджету податку на додану вартість", "сума бюджетного відшкодування" наряду із "від`ємне значення з податку на додану вартість" свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України умова перевищення 100 тис. гривень як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку.

Зазначену правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі № 460/2939/18, від 19.02.2021 року у справі № 821/1235/17, від 23.09.2021 року у справі № 814/3860/14.

Разом з тим, відповідач обґрунтовує наявність підстав для проведення позапланової документальної перевірки позивача лише посиланням на те, що останнім в декларації за червень 2021 року заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ в сумі 74 885 765 грн.

Судом встановлено, що відповідачем підтверджено факт проведення камеральної перевірки податкової декларації позивача з ПДВ за червень 2021 року (від 19.07.2021 року № ), що підтверджується листом від 25.11.2021 року № 9601/6/31-00-04-02-01.

Матеріали справи не містять акт, складений за результатами проведеної камеральної перевірки, що свідчить про відсутність встановлених фактів порушень вимог податкового законодавства з боку позивача у перевіряємому періоді та про те, що сума бюджетного відшкодування ПДВ є узгодженою.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що від`ємне значення ПДВ позивача, яке включено до суми бюджетного відшкодування ПДВ сформовано за операціями, передбаченими у пункті 200.11 статті 200 ПК України, з огляду на що, відповідач вийшов за межі своїх повноважень призначивши спірну перевірку позивача, предметом якої є дотримання правомірності заявленого позивачем бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2021 року за відсутності підстав, встановлених пунктом 200.11 статті 200 ПК України.

Таким чином, судом встановлено, що від`ємне значення ПДВ позивача, яке в подальшому було включено до суми бюджетного відшкодування ПДВ, не було сформовано за операціями, переліченими у п. 200.11 ст. 200 ПК України, отже, у відповідача були відсутні підстави для здійснення перевірки правомірності декларування бюджетного відшкодування ПДВ.

Понад те, судом встановлено, що після завершення перевірки та оформлення Акта перевірки, відповідачем листом від 19.10.2021 року № 641/31-00-04-02-01 "Про розгляд заперечення" було фактично змінено висновки Акта перевірки.

Водночас, п. 2, 3, 4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року № 727, визначено, що акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому згідно з абз. 5 п. 6 цього Порядку, в акті (довідці) документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних.

Викладення висновків акта перевірки у новій редакції після завершення перевірки не відповідають вимогам порядку оформлення результатів документальних перевірок.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі № 816/228/17 сформулювала висновок, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Зазначену правову позицію викладено, зокрема у постанові Верховного Суду від 29.05.2025 року у справі № 520/33253/23.

Якщо ж суд визнає, що встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, необхідність перевірки суті конкретного порушення як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання - відсутня.

Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 520/8836/18.

На переконання суду, встановлені процедурні порушення, допущені відповідачем під час призначення податкової перевірки та оформлення її результатів, є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень "В1" від 23.10.2021 року № 1 та "В4" від 23.10.2021 року № 1.

Судом встановлено, що висновки акта перевірки та прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на порушенні позивачем норм податкового законодавства, що стосуються віднесення сум сплаченого постачальникам у ціні товару ПДВ до складу податкового кредиту ПДВ, у зв`язку з непідтвердженням реальності здійснення господарських операцій з двома контрагентами-постачальниками:

1) ТОВ "Никстор Трейд" () за лютий червень 2021 року на загальну суму ПДВ 8 436 104,89 грн, в наслідок чого завищено суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за червень 2021 року на суму 7909179,72 грн та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 21 Декларації), на 526925,17 грн.

2) ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () за грудень 2020 року - січень 2021 року на загальну суму ПДВ 2385278,83 грн, в наслідок чого завищено суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за червень 2021 року на суму 1148066,67 грн та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 21 Декларації), на 1237212,16 грн.

Судом встановлено, що підставою для висновків контролюючого органу про нереальний, безтоварний характер господарських операцій позивача з вищенаведеними контрагентами є неможливість реального здійснення господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів; неможливість вирощування виробниками товару сільськогосподарської продукції в 2020 році у задекларованих обсягах у зв`язку з фактичною відсутністю достатньої кількості земельних ділянок для вирощування відповідного обсягу продукції; відсутністю у виробників сільськогосподарської продукції персоналу та матеріально-технічних можливостей для реального вирощування сільськогосподарської продукції та подальшої її реалізації по ланцюгу постачання; недостовірність даних, відображених в паперових носіях за формою первинних документів, оформлених виробниками, формальних підхід до їх оформлення; відповідність критеріям ризиковості окремих виробників сільськогосподарської продукції.

Суд, дослідивши акт перевірки та надані до суду первинні документи щодо означених вище контрагентів позивача, приходить до висновку, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, щодо обставин вищевказаних порушень позивачем податкового законодавства, сформовані не на підставі наданої до перевірки первинної документації, зауважень до змісту та оформлення документів бухгалтерського та податкового обліку позивача, а на підставі зібраної податкової інформації та результатів автоматизованого співставлення такої податкової інформації з автоматизованої системи інформаційної бази даних ІТС "Податковий блок".

Відповідач в акті перевірки стверджує, що документально оформленні поставки позивачу товару, що ідентифікується за найменуванням (характеристикою), не підтверджується реальним його одержанням (придбанням) від ТОВ "Никстор Трейд" (), а відсутність придбання товару по ланцюгу постачання засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного активу та доводить нереальність здійснення поставки (продажу) товару на адресу позивача.

Судом встановлено, що між позивачем як покупцем та ТОВ "Никстор Трейд" () як постачальником були укладені однотипні за змістом договори поставки сільськогосподарської продукції, а саме: договір поставки від 03.02.2021 року № К2102-5524, договір поставки від 02.02.2021 року № К2102-5520, договір поставки від 11.02.2021 року № К2102-5530, договір поставки від 24.02.2021 року № К2102-5536, договір поставки від 13.03.2021 року № К2103-5524, договір поставки від 14.03.2021 року № К2103-5525, договір поставки від 31.03.2021 року № К2103-5552, договір поставки від 31.03.2021 року № К2103-5553, договір поставки від 02.04.2021 року № К2104-5522, договір поставки від 02.04.2021 року № К2104-5521, договір поставки від 06.04.2021 року № К2104-5524, договір поставки від 07.04.2021 року № К2104-5527, договір поставки від 07.04.2021 року № К2104-5535, договір поставки від 21.04.2021 року № К2104-5550, договір поставки від 07.05.2021 року № К2105-5523, договір поставки від 14.05.2021 року № К2105-5538, договір поставки від 16.05.2021 року № К2105-5544, договір поставки від 19.05.2021 року № К2105-5546, договір поставки від 19.05.2021 року № К2105-5547, договір поставки від 18.05.2021 року № К2105-5545, договір поставки від 20.05.2021 року № К2105-5560, договір поставки від 28.05.2021 року № К2105-5559, договір поставки від 27.05.2021 року № К2105-5555, договір поставки від 11.06.2021 року № К2106-5528, договір поставки від 10.06.2021 року № К2106-5525.

Відповідно до п. 1.1 вищезазначених договорів предметом договору є постачання позивачу сільськогосподарської продукції (кукурудза 3-го класу, пшениця 2-го 4-го класів, ячмінь 3-го класу).

На підтвердження наявності фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ "Никстор Трейд" () позивачем надано, а судом досліджено належним чином оформлені первинні документи до вказаних вище договорів поставки та докази оплати за товар, а саме:

До договору поставки від 03.02.2021 року № К2102-5524: видаткові накладні від 03.02.2021 року № 6, від 04.02.2021 року № 7; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 03.02.2021 року № 6, від 04.02.2021 року № 7.

До договору поставки від 02.02.2021 року № К2102-5520 з додатковою угодою № 1: видаткові накладні від 03.02.2021 року № 8, від 10.02.2021 року № 9, від 24.02.2021 року №11; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 03.02.2021 року № 9, від 10.02.2021 року № 8, від 24.02.2021 року № 11.

До договору поставки від 11.02.2021 року № К2102-5530: видаткова накладна від 16.02.2021 року № 10: податкова накладна з квитанцією про реєстрацію від 16.02.2021 року № 10.

До договору поставки від 24.02.2021 року № К2102-5536: видаткова накладна від 24.02.2021 року № 13; податкова накладна з квитанцією про реєстрацію від 24.02.2021 року № 13.

До договору поставки від 23.02.2021 року № К2102-5533: видаткові накладні від 24.02.2021 року № 12, від 24.02.2021 року № 14; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 24.02.2021 року № 12, від 24.02.2021 року № 14.

До договору поставки від 13.03.2021 року № К2103-5524: видаткові накладні від 14.03.2021 року № 16, від 13.03.2021 року № 15; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 14.03.2021 року № 16, від 13.03.2021 року № 15.

До договору поставки від 14.03.2021 року № К2103-5525: видаткова накладна від 14.03.2021 року № 17; податкова накладна з квитанцією про реєстрацію від 14.03.2021 року № 17.

До договору поставки від 31.03.2021 року № К2103-5552: видаткові накладні від 01.04.2021 року № 18, від 02.04.2021 року № 20, 07.04.2021 року № 26, від 07.04.2021 року №28, видаткова накладна від 06.04.2021 року № 24; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 01.04.2021 року № 18, від 02.04.2021 року № 20, від 07.04.2021 року № 26, від 07.04.2021 року № 28, від 06.04.2021 року № 24.

До договору поставки від 31.03.2021 року № К2103-5553: видаткові накладні від 02.04.2021 року № 21, від 06.04.2021 року № 22; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 02.04.2021 року № 21, від 06.04.2021 року № 22.

До договору поставки від 02.04.2021 року № К2104-5522: видаткові накладні від 06.04.2021 року № 23, від 07.04.2021 року № 25, від 09.04.2021 року № 32, від 25.06.2021 року № 89, від 26.06.2021 року № 90: податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 06.04.2021 року № 23, від 07.04.2021 року № 25, від 09.04.2021 року № 32, від 25.06.2021 року № 93, від 26.06.2021 року № 94.

До договору поставки від 02.04.2021 року № К2104-5521: видаткові накладні від 07.04.2021 року № 27, від 08.04.2021 року № 30; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 07.04.2021 року № 27, від 08.04.2021 року № 30.

До договору поставки від 06.04.2021 року № К2104-5524: видаткова накладна від 07.04.2021 року № 29; податкова накладна з квитанцією про реєстрацію від 07.04.2021 року № 29.

До договору поставки від 07.04.2021 року № К2104-5527 з додатковою угодою №1: видаткові накладні від 08.04.2021 року № 31, від 09.04.2021 року № 33, від 09.04.2021 року №34, від 09.04.2021 року № 35, від 11.04.2021 року № 36, від 11.04.2021 року № 37, від 13.04.2021 року № 39; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 08.04.2021 року №31, від 09.04.2021 року № 33, від 09.04.2021 року № 34, від 09.04.2021 року № 35, від 11.04.2021 року № 36, від 11.04.2021 року № 37, від 13.04.2021 року № 39.

До договору поставки від 07.04.2021 року № К2104-5535: видаткова накладна від 08.04.2021 року № 38; податкова накладна з квитанцією про реєстрацію від 08.04.2021 року № 38.

До договору поставки від 21.04.2021 року № К2104-5550: видаткові накладні від 22.04.2021 року № 40, від 23.04.2021 року № 41, від 23.04.2021 року № 42, від 27.04.2021 року № 43, від 30.04.2021 року № 44, від 07.05.2021 року № 45, від 07.05.2021 року № 46, від 08.05.2021 року № 47; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 22.04.2021 року № 40, від 23.04.2021 року № 41, від 23.04.2021 року № 42, від 27.04.2021 року № 43, від 30.04.2021 року № 44, від 07.05.2021 року № 45, від 07.05.2021 року № 46, від 08.05.2021 року № 47.

До договору поставки від 07.05.2021 року № К2105-5523: видаткові накладні від 08.05.2021 року № 48, 14.05.2021 року № 49; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 08.05.2021 року № 48, від 14.05.2021 року № 49.

До договору поставки від 14.05.2021 року № К2105-5538: видаткова накладна від 15.05.2021 року № 50; податкова накладна з квитанцією про реєстрацію від 15.05.2021 року № 50.

До договору поставки від 16.05.2021 року № К2105-5544: видаткові накладні від 16.05.2021 року № 51, від 19.05.2021 року № 52; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 16.05.2021 року № 51, від 19.05.2021 року № 52.

До договору поставки від 19.05.2021 року № К2105-5546: видаткові накладні від 20.05.2021 року № 54, від 20.05.2021 року № 57, від 21.05.2021 року № 66; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 20.05.2021 року № 54, від 20.05.2021 року № 57, від 21.05.2021 року № 66.

До договору поставки від 19.05.2021 року № К2105-5547: видаткові накладні від 19.05.2021 року № 55, від 19.05.2021 року № 56, від 20.05.2021 року № 58, від 20.05.2021 року № 59, від 21.05.2021 року № 62, від 21.05.2021 року № 61, від 21.05.2021 року № 60, від 22.05.2021 року № 64, від 22.05.2021 року № 63, від 23.05.2021 року № 65, від 24.05.2021 року № 68, від 25.05.2021 року № 69; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 19.05.2021 року № 55, від 19.05.2021 року № 56, від 20.05.2021 року № 58, від 20.05.2021 року № 59, від 21.05.2021 року № 62, від 21.05.2021 року № 61, від 21.05.2021 року № 60, від 22.05.2021 року № 64, від 22.05.2021 року № 63, від 23.05.2021 року № 65, від 24.05.2021 року № 68, від 25.05.2021 року № 69.

До договору поставки від 18.05.2021 року № К2105-5545: видаткова накладна від 19.05.2021 року № 53; податкова накладна з квитанцією про реєстрацію від 19.05.2021 року № 53.

До договору поставки від 20.05.2021 року № К2105-5560: видаткові накладні від 20.05.2021 року № 70, від 25.05.2021 року № 71, від 26.05.2021 року № 72, від 27.05.2021 року № 73; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 20.05.2021 року № 70, від 25.05.2021 року № 71, від 26.05.2021 року № 72, від 27.05.2021 року № 73.

До договору поставки від 28.05.2021 року № К2105-5559 з додатковою угодою № 2: видаткові накладні від 21.05.2021 року № 67, від 30.05.2021 року № 74; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 21.05.2021 року № 67, від 30.05.2021 року № 74.

До договору поставки від 27.05.2021 року № К2105-5555 з додатковими угодами № 1 та № 2: видаткові накладні від 19.06.2021 року № 87, від 19.06.2021 року № 76, від 11.06.2021 року № 75, від 22.06.2021 року № 80; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 17.06.2021 року № 81, від 11.06.2021 року № 77, від 22.06.2021 року № 92, від 08.06.2021 року № 75, від 15.06.2021 року № 76.

До договору поставки від 11.06.2021 року № К2106-5528: видаткова накладна від 12.06.2021 року № 77; податкова накладна з квитанцією про реєстрацію від 12.06.2021 року № 78.

До договору поставки від 10.06.2021 року № К2106-5525 з додатковою угодою № 1: видаткові накладанні від 12.06.2021 року № 78, від 12.06.2021 року № 79, від 16.06.2021 року № 81, від 16.06.2021 року № 82, від 13.06.2021 року № 83, від 19.06.2021 року № 84, від 21.06.2021 року № 85, від 21.06.2021 року № 86; податкові накладні з квитанцією про реєстрацію від 12.06.2021 року № 79, від 12.06.2021 року № 80, від 16.06.2021 року № 83, від 16.06.2021 року № 84, від 13.06.2021 року № 85, від 19.06.2021 року № 86, від 21.06.2021 року № 88, від 21.06.2021 року № 89.

Судом встановлено, що надані позивачем первинні документи оформлені у відповідності до вимог ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 і в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій. Заперечень щодо наданих позивачем первинних документів відповідач до суду не надав.

Факт оплати позивачем вартості сільськогосподарської продукції, поставленої ТОВ "Никстор Трейд" за вищенаведеними договорами, на загальну суму 62134617,85 грн з ПДВ підтверджується довідкою АТ "Укрсиббанк" від 28.09.2021 № 53-2-01/69166.

Умовами вищезазначених договорів передбачено, що Постачальник зобов`язується передати Товар на умовах DAT (поставка на термінал). Умови поставки визначаються й розуміються відповідно до "Інкотермс" 2010 року.

Пунктами призначення з умовами договорів є зерноперевантажувальні термінали ТОВ "МСП Ніка-Тера", 54052, Україна, м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 23 та ТОВ "Бруклін-Київ", 65026, Україна, Одеська область, м. Одеса, пл. Митна,1.

Факт перевезення сільськогосподарської продукції від ТОВ "Никстор Трейд" () до позивача (до відповідних зерноперевантажувальних терміналів) підтверджується товарно-транспортними та залізничними накладними, а саме: товаро-транспортними накладними (ТТН) від 07.04.2021 року № 133715, ТТН від 07.04.2021 року №133687, ТТН від 07.04.2021 року № 133714, ТТН від 08.04.2021 року № 133779, ТТН від 08.04.2021 року № 133780, ТТН від 08.04.2021 року № 133787, ТТН від 08.04.2021 року №133784, ТТН від 08.04.2021 року №133785, ТТН від 11.04.2021 року № 133788, ТТН від 11.04.2021 року № 133794, ТТН від 19.05.2021 року № 129192, ТТН від 19.05.2021 року №129198. ТТН від 19.05.2021 року №129436. ТТН від 19.05.2021 року № 129437, ТТН від 19.05.2021 року № 129438, ТТН від 20.05.2021 року № 129210, ТТН від 20.05.2021 року №129449, ТТН від 21.05.2021 року №129217, ТТН від 21.05.2021 року № 129218, ТТН від 21.05.2021 року № 129447, ТТН від 24.05.2021 року № 133736, ТТН від 25.05.2021 року №133737, ТТН від 16.06.2021 року №279754, ТТН від 16.06.2021 року № 279756, ТТН від 21.06.2021 року № 279770, ТТН від 21.06.2021 року № 279773, ТТН від 08.04.2021 року №133789, ТТН від 11.04.2021 року №133793, ТТН від 15.05.2021 року № 133721, ТТН від 15.05.2021 року № 133722, ТТН від 15.05.2021 року № 133725, ТТН від 19.05.2021 року №129193, ТТН від 14.05.2021 року №129196, ТТН від 19.05.2021 року № 129199, ТТН від 20.05.2021 року № 129195, ТТН від 20.05.2021 року № 129201, ТТН від 20.05.2021 року №129202, ТТН від 20.05.2021 року №129212, ТТН від 20.05.2021 року № 129430, ТТН від 20.05.2021 року № 129446, ТТН від 21.05.2021 року № 129203, ТТН від 21.05.2021 року №129215, ТТН від 21.05.2021 року №129216, ТТН від 21.05.2021 року № 129450, ТТН від 21.05.2021 року № 129451, ТТН від 21.05.2021 року № 133727, ТТН від 22.05.2021 року №129439, ТТН від 24.05.2021 року №133731, ТТН від 24.05.2021 року № 133732, ТТН від 24.05.2021 року № 133734, ТТН від 12.06.2021 року № 279752, ТТН від 16.06.2021 року №279758, ТТН від 16.06.2021 року №279759, ТТН від 16.06.2021 року № 279761, ТТН від 19.06.2021 року № 279760, ТТН від 19.06.2021 року № 279763, ТТН від 19.06.2021 року №279767, ТТН від 19.06.2021 року №279768, ТТН від 19.06.2021 року № 279769, ТТН від 02.02.2021 року № 381204, ТТН від 10.02.2021 року № 517952, ТТН від 10.02.2021 року №517953, ТТН від 10.02.2021 року №517955, ТТН від 06.04.2021 року № 517958, ТТН від 11.02.2021 року № 517957, ТТН від 24.02.2021 року № 220118, ТТН від 24.02.2021 року №220126, ТТН від 24.02.2021 року №220115, ТТН від 24.02.2021 року № 220116, ТТН від 24.02.2021 року № 220117, ТТН від 24.02.2021 року № 220119, ТТН від 24.02.2021 року №220120, ТТН від 24.02.2021 року №220121, ТТН від 24.02.2021 року № 220122, ТТН від 24.02.2021 року № 220123, ТТН від 24.02.2021 року № 220124, ТТН від 24.02.2021 року №220125, ТТН від 24.02.2021 року №220127, ТТН від 24.02.2021 року № 220130, ТТН від 24.02.2021 року № 220134, ТТН від 24.02.2021 року № 220135, ТТН від 24.02.2021 року №220128, ТТН від 24.02.2021 року №220129, ТТН від 24.02.2021 року № 220133, ТТН від 12.03.2021 року № 234560, ТТН від 13.03.2021 року № 234564, ТТН від 13.03.2021 року №234565, ТТН від 14.03.2021 року №234561, ТТН від 14.03.2021 року № 234562, ТТН від 02.04.2021 року № 179488, ТТН від 02.04.2021 року № 179489, ТТН від 06.04.2021 року №517958, ТТН від 06.04.2021 року №517961, ТТН від 06.04.2021 року № 517963, ТТН від 06.04.2021 року № 517964, ТТН від 06.04.2021 року № 517969, ТТН від 06.04.2021 року №517970, ТТН від 06.04.2021 року №517972, ТТН від 05.04.2021 року № 517960, ТТН від 06.04.2021 року № 517959, ТТН від 06.04.2021 року № 517971, ТТН від 06.04.2021 року №517973, ТТН від 06.04.2021 року №517974, ТТН від 06.04.2021 року № 517975, ТТН від 08.04.2021 року № 133782, ТТН від 08.04.2021 року № 133783, ТТН від 01.04.2021 року №133582, ТТН від 01.04.2021 року №133694, ТТН від 01.04.2021 року № 133695, ТТН від 02.04.2021 року № 133680, ТТН від 02.04.2021 року № 133683, ТТН від 02.04.2021 року №133686, ТТН від 07.04.2021 року №133690, ТТН від 07.04.2021 року № 133681, ТТН від 09.04.2021 року № 133790, ТТН від 09.04.2021 року № 133791, ТТН від 13.04.2021 року №133796, ТТН від 13.04.2021 року №133797, ТТН від 13.04.2021 року № 133798, ТТН від 13.04.2021 року № 133799, ТТН від 20.05.2021 року № 129205, ТТН від 20.05.2021 року №129208, ТТН від 21.05.2021 року №129207, ТТН від 21.05.2021 року № 129214, ТТН від 21.05.2021 року № 129219, ТТН від 21.05.2021 року № 129221, ТТН від 23.05.2021 року №133729, ТТН від 24.05.2021 року №133730, ТТН від 19.05.2021 року № 179266, ТТН від 26.05.2021 року № 133738, ТТН від 27.05.2021 року № 133739, ТТН від 12.06.2021 року №279751, ТТН від 12.06.2021 року №279753, ТТН від 21.06.2021 року № 279771, ТТН від 18.06.2021 року № 279601, ТТН від 25.06.2021 року № 279603, ТТН від 26.06.2021 року №279609, ТТН від 15.02.2021 року №224053, ТТН від 15.02.2021 року № 224057, ТТН від 15.02.2021 року № 224058, ТТН від 15.02.2021 року № 224061, ТТН від 18.05.2021 року №250001, ТТН від 18.05.2021 року №250002, ТТН від 18.05.2021 року № 250003, ТТН від 14.03.2021 року № 224013, ТТН від 14.03.2021 року № 224059, ТТН від 14.03.2021 року №224060, ТТН від 07.04.2021 року №224056, ТТН від 07.04.2021 року № 240168, ТТН від 08.04.2021 року № 240167, ТТН від 12.06.2021 року № 250004, ТТН від 12.06.2021 року №250005, ТТН від 21.04.2021 року №133823, ТТН від 22.04.2021 року № 133824, ТТН від 22.04.2021 року № 133828, ТТН від 22.04.2021 року № 381207, ТТН від 23.04.2021 року №133815/1, ТТН від 23.04.2021 року №133815/2, ТТН від 23.04.2021 року № 133822, ТТН від 23.04.2021 року № 381211, ТТН від 27.04.2021 року № 133821, ТТН від 30.04.2021 року №133829, ТТН від 30.04.2021 року №133832, ТТН від 06.05.2021 року № 129424, ТТН від 06.05.2021 року № 133833, ТТН від 06.05.2021 року № 133834, ТТН від 06.05.2021 року №133835, ТТН від 06.05.2021 року №133836, ТТН від 06.05.2021 року № 133839, ТТН від 07.05.2021 року № 133841, ТТН від 07.05.2021 року № 133842, ТТН від 07.05.2021 року №381217, ТТН від 07.05.2021 року №129423, ТТНа від 07.05.2021 року № 381218, ТТН від 07.05.2021 року № 381219, ТТН від 12.05.2021 року № 129426, ТТН від 15.05.2021 року №129224, ТТН від 18.05.2021 року №129425, ТТН від 19.05.2021 року № 129429, ТТН від 20.05.2021 року № 129428, ТТН від 21.05.2021 року № 129456, ТТН від 21.05.2021 року №129458, ТТН від 21.05.2021 року №129461, ТТН від 21.05.2021 року № 129462, ТТН від 21.05.2021 року № 133843, ТТН від 21.05.2021 року № 129460, ТТН від 29.05.2021 року №127751, ТТН від 29.05.2021 року №129454, ТТН від 03.02.2021 року № 224014, ТТН від 03.02.2021 року № 224015, ТТН від 03.02.2021 року № 224016, залізнична накладна від 16.06.2021 року № 36385300 з відомістю вагонів, залізнична накладна від 17.06.2021 року №36408698, залізнична накладна від 13.06.2021 року № 36320166 з відомістю вагонів, залізнична накладна від 07.06.2021 року №36189009 з відомістю вагонів.

Судом встановлено, що надані позивачем товарно-транспортні та залізничні накладні оформлені у відповідності до вимог ЗУ "Про автомобільний транспорт", Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363ЗУ, ЗУ "Про залізничний транспорт", Правил оформлення перевізних документів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 та містять всі обов`язкові реквізити. Заперечень щодо наданих позивачем транспортних документів відповідач до суду не надав.

Позивачем надано до суду копії листів зерноперевантажувальних терміналів, що значаться пунктами призначення відповідно до договорів поставки на умовах DAT (поставка на термінал), які підтверджують прийняття та вивантаження товару для позивача від ТОВ "Никстор Трейд" ():

- Лист ТОВ "МСП Ніка-Тера" () від 30.11.2021 року № 1573/40-01, відповідно до якого підтверджується, що товар (пшениця 2-го класу загальним обсягом 1 069,32 т, пшениця 3-го класу загальним обсягом 1 235,08 т, пшениця 4-го класу загальним обсягом 949,1 т, кукурудза загальним обсягом 1 757,616 т) прийнято в квоту позивача від ТОВ "Никстор Трейд" ().

- Лист ТОВ "Боріваж" () від 13.09.2021 року № 186, відповідно до якого підтверджується, що товар (кукурудза загальним обсягом 2 035,3 т) прийнято в квоту позивача від ТОВ "Никстор Трейд" ().

- Лист ДП "Юран" () від 09.09.2021 року № 290, відповідно до якого підтверджується, що ТОВ "Бруклін-Київ" () прийнято товар (пшениця 2-го класу загальним обсягом 175,2 т, пшениця 3-го класу загальним обсягом 213,66 т, ячмінь загальним обсягом 866,48 т, кукурудза загальним обсягом 74,22 т) в квоту позивача від ТОВ "Никстор Трейд" ().

Судом встановлено, що факт прийняття товару від ТОВ "Никстор Трейд" () у квоту позивача також підтверджується листами-відповідями зерноперевантажувальних терміналів на адвокатські запити позивача:

- Лист ТОВ "МСП "Ніка-Тера" () від 30.11.2021 року вих. №1573/40-01, яким підтверджується факт отримання вантажу від ТОВ "Никстор Трейд" () на користь позивача.

- Лист ТОВ "Бруклін-Київ" () від 09.12.2021 року вих. №2423/ВПК, яким підтверджується факт отримання вантажу від ТОВ "Никстор Трейд" () на користь позивача.

- Лист ТОВ "Боріваж" від 08.12.2021 року вих. № 227, яким підтверджується факт отримання вантажу від ТОВ "Никстор Трейд" () на користь позивача.

Також позивачем надано до суду лист-відповідь АТ "Українська залізниця" () від 01.12.2021 року № ЦЦО-13/28 на адвокатський запит, яким підтверджується факт здійснення залізничних перевезень відповідно до залізничних накладних, тобто перевезень зерна кукурудзи від постачальника ТОВ "Никстор Трейд" () на припортовий зерноперевантажувальний термінал ТОВ "Боріваж" () в квоту позивача.

Отже рух товару саме від ТОВ "Никстор Трейд" (), а не від будь-яких третіх осіб, до позивача додатково підтверджується перевізними документами, документами зерноперевантажувальних терміналів, АТ "Українська залізниця" ().

У подальшому, придбаний у ТОВ "Никстор Трейд" () товар був повністю використаний позивачем у власній господарській діяльності (експорт сільськогосподарської продукції), що підтверджується наявними в матеріалах справи вантажно-митними деклараціями, ЗЕД-контрактами.

Згідно з п. 1.3. договорів поставки Постачальник гарантує, що товар було придбано безпосередньо в сільгоспвиробників, а також те, що інформація щодо таких сільгоспвиробників викладена в додатку до цих договорів.

Судом встановлено, що ТОВ "Никстор Трейд" () не є виробником сільськогосподарської продукції, а посередником. Так, ТОВ "Никстор Трейд" () здійснювало закупівлю сільськогосподарської продукції у наступних виробників сільськогосподарської продукції:

- ІП "ДРАЙФХОЛМ ФАРМІНГ" (): кукурудза 3 класу урожаю 2020 року у розмірі 2 804 тон; пшениця, урожаю 2020 року 1 311тон.

- ТОВ "ЕНТЕЛЬ" (): кукурудза 3 класу урожаю 2020 року 101,1 тон; пшениця 2 класу урожаю 2020 року 587,54 тон; пшениця 3 класу урожаю 2020 року 798,36 тон; пшениця 4 класу урожаю 2020 року 435,29 тон.

- ТОВ "САМПЛ АГРО" (): пшениця 2 класу урожаю 2020 року 103,2 тон; пшениця 3 класу урожаю 2020 року 243 тон; пшениця 4 класу урожаю 2020 року 74,59 тон.

- ТОВ ВК "АГРО-НОВА" (): пшениця врожаю 2020 року 120 тон.

- ТОВ "НИКСТОР" (): ячмінь фуражний 3 класу, урожаю 2020 року 710,67 тон.

Судом встановлено, що на виконання вимог 10.6 договорів поставки ТОВ "Никстор Трейд" () надало позивачу інформацію та документи, що підтверджують придбання товару у сільгоспвиробника, а також документи, що підтверджують вирощення сільськогосподарської продукції виробником:

Щодо виробника ІП "Драйфхолм Фармінг" ():

1) Договір поставки від 20.01.2021 року № 2001/21-1 зі специфікаціями № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 11, 12, 13, 14 до нього.

2) Видаткові накладні від 20.01.2021 року № 57, від 22.01.2021 року № 58, від 24.01.2021 року № 65, від 02.02.2021 року № 113, від 08.02.2021 року № 130, від 16.02.2021 року № 134, від 17.02.2021 року № 136, від 18.02.2021 року № 137, від 12.03.2021 року № 150, від 02.02.2021 року № 101, від 02.04.2021 року № 158, від 02.04.2021 року № 157, від 01.04.2021 року № 156, від 06.04.2021 року № 160, від 07.04.2021 року № 161,

3) Податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 20.01.2021 року № 34, від 22.01.2021 року № 35, від 24.01.2021 року № 62, від 02.02.2021 року № 31, від 16.02.2021 року № 54, від 17.02.2021 року № 55, від 18.02.2021 року № 56, від 12.03.2021 року № 2 від 02.02.2021 року № 30, від 02.04.2021 року № 5, від 02.04.2021 року № 4, від 01.04.2021 року № 2, від 06.04.2021 року № 9, від 07.04.2021 року № 10 з квитанцією № 1.

4) Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ІП "Драйфхолм Фармінг" () використовує на території Дубровицького району Рівненської області 1 193,9 га земель, з них 115 га використано під посів кукурудзи на зерно.

5) Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ІП "Драйфхолм Фармінг" () використовує на території Рясниківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 605,31 га земель, з них 130,5 га використано під посів кукурудзи на зерно.

6) Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай кукурудзи на зерно тільки із земельних ділянок на території Дубровицького району Рівненської області становив 1 079,94 т.

7) Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай кукурудзи на зерно тільки із земельних ділянок на території Рясниківської сільської ради Гощанського району Рівненської області становив 1 261,1 т.

Щодо виробника ТОВ "Никстор" ():

1) Договір купівлі-продажу від 11.12.2020 року № 11/1220 зі специфікаціями № 1, № 4, № 5.

2) Видаткові накладні від 24.12.2020 року № 7, від 22.04.2021 року № 4, від 30.04.2021 року № 7.

3) Податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 24.12.2020 року № 7, від 22.04.2021 року № 4, від 30.04.2021 року № 7.

4) Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ "Никстор" () використовує на території Єланецького району Миколаївської області 285 га земель, з них 126 га використано під посів ячменю озимого.

5) Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай ячменю озимого тільки із земель, розташованих на території Єланецького району Миколаївської області становив 630 т.

Щодо виробника ТОВ "Сампл Агро" ():

1) Договір поставки від 02.06.2021 року № 02/06-1.1 зі специфікацією № 1.

2) Видаткові накладні від 18.06.2021 року № 150, від 11.06.2021 року № 146, від 15.06.2021 року № 148, від 15.06.2021 року № 149, від 11.06.2021 року № 147.

3) Податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 18.06.2021 року № 16, від 11.06.2021 року № 12, від 15.06.2021 року № 14, від 15.06.2021 року № 15, від 11.06.2021 року № 13.

4) Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ "Сампл Агро" () використовує 357,88 га земель, з них 308,30 га використано під посів пшениці ярої.

5) Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай пшениці ярої тільки із земельних ділянок на території Білоцерківського району Київської області становив 2 014,2 т.

Щодо виробника ТОВ "Ентель" ():

1) Договір поставки від 14.05.2021 року № 14/05/21-СГ01 зі специфікацією № 1, специфікацією № 2.

2) Видаткові накладні від 01.06.2021 року № 80, від 01.06.2021 року № 82, від 07.06.2021 року № 84, від 07.06.2021 року № 86, від 11.06.2021 року № 88, від 11.06.2021 року № 87, від 16.05.2021 року № 57, від 17.05.2021 року № 59, від 18.05.2021 року № 60, від 19.05.2021 року № 62, від 18.05.2021 року № 61, від 17.05.2021 року № 58.

3) Податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 01.06.2021 року №27, від 01.06.2021 року №29, від 07.06.2021 року №30, від 07.06.2021 року №31, від 11.06.2021 року №34, від 11.06.2021 року №33, від 16.05.2021 року № 27, від 17.05.2021 року №29, від 18.05.2021 року №30, від 19.05.2021 року №32, від 18.05.2021 року №31, від 17.05.2021 року №28.

4) Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ "Ентель" () використовує 329,46 га земель на території Зборівського району Тернопільської області під посів пшениці ярої.

5) Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ "Ентель" () використовує 367,6 га земель на території Лановецького району Тернопільської області під посів кукурудзи на зерно.

6) Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай пшениці ярої тільки із земельних ділянок на території Зборівського району Тернопільської області становив 1 839,05 т.

Щодо виробника ТОВ ВК "Агро-Нова" ().

1) Договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 01.02.2021 року № 2021/02/01.

2) Видаткова накладна від 02.02.2021 року № РН-0000001.

3) Податкова накладна від 02.02.2021 року № 1.

4) Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ ВК "Агро-Нова" () використовує 717 га земель, з них 460 га використано під посів пшениці озимої.

5) Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай пшениці озимої становив 2466,96 т.

Суд також бере до уваги, що додатково до документів, що підтверджують походження сільськогосподарської продукції, позивачем були надані до суду докази на підтвердження перевірки контрагента ТОВ "Никстор Трейд" () перед вступом у господарські відносини. Так, Позивачем було надано до суду:

1) Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Никстор Трейд".

2) Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Никстор Трейд".

3) Статут ТОВ "Никстор Трейд".

4) Наказ від 06.10.2020 року № 1-К про призначення на посаду.

5) Протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю " Никстор Трейд" від 02.10.2020 року № 2.

6) Витяг з реєстру платників податку на додану вартість від 13.10.2020 року №378.

7) Копія паспорту директора ТОВ "Никстор Трейд" ОСОБА_1 .

8) Копія картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 .

Суд наголошує на висновках Верховного Суду, викладених у Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 816/1422/17: "… прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь-яких дій на предмет перевірки податкової "доброчесності" контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо), перевірки загальнодоступної інформації щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента, в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової "надійності" такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом".

З урахуванням зазначеної позиції Верховного Суду та наданих Позивачем доказів, суд доходить висновку, що Позивачем вжито заходів належної податкової обачності.

Відповідач в акті перевірки зазначає, що від ГУ ДПС у Миколаївській області 12.10.2021 № 2031/7/14-29-07-05-07 отримано відповідь та акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Никстор Трейд" по взаємовідносинам з ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна", яким зазначено про відсутність підприємства та посадових осіб ТОВ "Никстор Трейд" за податковою адресою, тривають оперативно-розшукові заходи.

Суд зазначає, що відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а відтак такий акт виключає можливість викладення в ньому висновків щодо змісту господарської діяльності платника податків.

Аналогічна правова позиція передбачена у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 815/1573/15.

Суд критично оцінює посилання відповідача на акт про неможливість проведення зустрічної звірки як на підставу, що нібито підтверджує нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Никстор Трейд" (), оскільки акт про неможливість проведення зустрічної звірки, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 року у справі № 820/1379/16.

Відповідач в акті перевірки та у відзиві стверджує, що ТОВ "НИКСТОР ТРЕЙД" не подавалась звітність з ЄСВ, що свідчить про відсутність трудових ресурсів. Крім того, контролюючим органом встановлено відсутність у ТОВ "НИКСТОР ТРЕЙД" відомостей про наявність об`єктів оподаткування (форма № 20-ОПП).

Натомість судом встановлено, що ТОВ "Никстор Трейд" () не є виробником сільськогосподарської продукції, а посередником та здійснювало закупівлю сільськогосподарської продукції у виробників сільськогосподарської продукції, а саме: ІП "Драйфхолм Фармінг" (), ТОВ "Никстор" (), ТОВ "Сампл Агро" (), ТОВ "Ентель" (), ТОВ Виробнича компанія "Агро-Нова" (). Відтак у ТОВ "НИКСТОР ТРЕЙД" () відсутня необхідність в значних трудових та матеріальних ресурсах для поставки законтрактованої сільськогосподарської продукції позивачу.

Також відповідачем в акті перевірки зазначено, про неможливість вирощування ІП "ДРАЙФХОЛМ ФАРМІНГ", ТОВ "АЛЬТЕР-КОТ", ТОВ "ЕНТЕЛЬ", ТОВ "САМПЛ АГРО", ТОВ ВК "АГРО-НОВА", ТОВ "НИКСТОР" сільськогосподарської продукції в 2020 році у задекларованих обсягах у зв`язку з фактичною відсутністю у останніх земельних ділянок та відсутністю у ІП "ДРАЙФХОЛМ ФАРМІНГ", ТОВ "АЛЬТЕР-КОТ", ТОВ "ЕНТЕЛЬ", ТОВ "САМПЛ АГРО", ТОВ ВК "АГРО-НОВА", ТОВ "НИКСТОР" персоналу та матеріально-технічних можливостей для реального вирощування сільськогосподарської продукції та подальшої її реалізації по ланцюгу постачання.

Таким чином, відповідач стверджує про відсутність у виробників сільськогосподарської продукції персоналу та матеріально-технічних ресурсів, що свідчить про нереальність господарських операцій між ТОВ "Никстор Трейд" () та позивачем.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач в акті перевірки сам визнає достатній обсяг ресурсів у відповідних сільськогосподарських виробників. Так, в акті перевірки зазначено наступне.

Щодо ресурсів сільськогосподарського виробника ІП "Драйфхолм Фармінг" ():

- Чисельність працівників 13 осіб у квітні 2021 року (відповідно до звітності з ЄСВ).

- Загальна вартість основних засобів станом на 30.06.2021 року 906,5 тис. грн (відповідно до Фінансової звітності малого підприємства).

- 426 земельних ділянок у Рівненській, Житомирській, Херсонській областях (відповідно до форми № 20-ОПП).

- Сільськогосподарська техніка (комбайни, сівалки, плуги), автомобілі, майданчики-автостоянки, металеві цистерни для зберігання палива, складське приміщення (відповідно до форми № 20-ОПП).

Щодо ресурсів сільськогосподарського виробника ТОВ "Никстор" ():

- Загальна вартість основних засобів станом на 31.12.2020 року 51 тис. грн (відповідно до Фінансової звітності малого підприємства).

- 103 земельні ділянки загальною площею 237,3296 га (відповідно до форми № 20-ОПП, податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік).

Щодо ресурсів сільськогосподарського виробника ТОВ "Сампл Агро" ():

- Чисельність працівників 9 осіб у червні 2021 року (відповідно до звітності з ЄСВ).

- Загальна вартість основних засобів станом на 31.12.2020 року 2 268,1 тис. грн (відповідно до Фінансової звітності малого підприємства).

- 226 земельних ділянок у Київській та Рівненській областях (відповідно до форми № 20-ОПП).

- Транспортні засоби, колісна техніка, офіс та зернофуражний склад (відповідно до форми № 20-ОПП).

Щодо ресурсів сільськогосподарського виробника ТОВ "Ентель" ():

- Чисельність працівників 6 осіб у червні 2021 року (відповідно до звітності з ЄСВ).

- Загальна вартість основних засобів станом на 30.06.2021 року 299 тис. грн (відповідно до Фінансової звітності малого підприємства).

- 204 земельні ділянки у Тернопільській та Волинській областях (відповідно до форми № 20-ОПП).

- Транспортні засоби, колісна техніка, офіс та склад (відповідно до форми № 20-ОПП).

Щодо ресурсів сільськогосподарського виробника ТОВ Виробнича компанія "Агро-Нова" ():

- Чисельність працівників 9 осіб у червні 2021 року (відповідно до звітності з ЄСВ).

- Загальна вартість основних засобів станом на 31.12.2020 року 831,6 тис. грн (відповідно до Фінансової звітності малого підприємства).

- 431 земельна ділянка загальною площею 668,8218 га (відповідно до форми № 20-ОПП, податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік).

Судом встановлено, що наявність у сільськогосподарських виробників земельних ресурсів та отримання врожаю зерна підтверджується статистичною звітністю сільськогосподарських виробників.

Використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та вирощування зернових ІП "Драйфхолм Фармінг" () підтверджується:

- Звітом про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ІП "Драйфхолм Фармінг" () використовує на території Дубровицького району Рівненської області 1 193,9 га земель, з них 115 га використано під посів кукурудзи на зерно.

- Звітом про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ІП "Драйфхолм Фармінг" () використовує на території Рясниківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 605,31 га земель, з них 130,5 га використано під посів кукурудзи на зерно.

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай кукурудзи на зерно тільки із земельних ділянок на території Дубровицького району Рівненської області становив 1 079,94 т.

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай кукурудзи на зерно тільки із земельних ділянок на території Рясниківської сільської ради Гощанського району Рівненської області становив 1 261,1 т.

Використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та вирощування зернових ТОВ "Никстор" (код ЄДРПОУ 3934781) підтверджується:

- Звітом про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ "Никстор" () використовує на території Єланецького району Миколаївської області 285 га земель, з них 126 га використано під посів ячменю озимого.

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай ячменю озимого тільки із земель, розташованих на території Єланецького району Миколаївської області становив 630 т.

Використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та вирощування зернових ТОВ "Сампл Агро" () підтверджується:

- Звітом про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ "Сампл Агро" () використовує 357,88 га земель, з них 308,30 га використано під посів пшениці ярої.

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай пшениці ярої тільки із земельних ділянок на території Білоцерківського району Київської області становив 2014,2 т.

Використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та вирощування зернових ТОВ "Ентель" () підтверджується:

- Звітом про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ "Ентель" () використовує 329,46 га земель на території Зборівського району Тернопільської області під посів пшениці ярої.

- Звітом про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ "Ентель" () використовує 367,6 га земель на території Лановецького району Тернопільської області під посів кукурудзи на зерно.

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай пшениці ярої тільки із земельних ділянок на території Зборівського району Тернопільської області становив 1 839,05 т.

Використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та вирощування зернових ТОВ ВК "Агро-Нова" підтверджується:

- Звітом про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ТОВ ВК "Агро-Нова" використовує 717 га земель, з них 460 га використано під посів пшениці озимої.

- Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай пшениці озимої становив 2 466,96 т.

Зазначені звіти було прийнято державними органами статистики без зауважень, що підтверджується відповідними відмітками на перших аркушах звітів.

Відповідачем заперечень щодо наданих позивачем доводів та доказів до суду надано не було.

Таким чином, судом встановлено, що у вищезазначених виробників сільськогосподарської продукції наявна достатня кількість трудових, матеріально-технічних та земельних ресурсів для вирощування законтрактованого обсягу сільськогосподарської продукції, яка в подальшому була придбана позивачем у ТОВ "Никстор Трейд", при цьому загальний обсяг вирощеної сільськогосподарської продукції перевищує обсяг, придбаний позивачем у ТОВ ""Никстор Трейд".

Відповідач в акті перевірки стверджує, що документально оформленні поставки позивачу товару, що ідентифікується за найменуванням (характеристикою) не підтверджується реальним його одержанням (придбанням) від ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" (), а відсутність придбання товару по ланцюгу постачання засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного активу та доводить нереальність здійснення поставки (продажу) товару на адресу позивача.

Судом встановлено, що між позивачем як покупцем та ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () як постачальником були укладені однотипні за змістом договори поставки сільськогосподарської продукції, а саме: договір поставки від 09.12.2020 року № К2012-3601 та договір поставки від 15.01.2021 року № К2101-3606.

Відповідно до п. 1.1 вищезазначених договорів предметом договору є постачання позивачу сільськогосподарської продукції (кукурудза 3-го класу, врожаю 2020 року).

На підтвердження наявності фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () позивачем надано, а судом повністю та всебічно досліджено належним чином оформлені первинні документи до вказаних вище договорів поставки та докази оплати за товар, а саме:

До договору поставки від 09.12.2020 року № К2012-3601: видаткові накладні від 19.12.2020 року № 102, від 16.12.2020 року № 101, від 15.12.2020 року № 100, від 14.12.2020 року № 99, від 13.12.2020 року № 98, від 12.12.2020 року № 97, від 10.12.2020 року № 96; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 19.12.2020 року № 10, від 16.12.2020 року № 9, від 15.12.2020 року № 8, від 14.12.2020 року № 7, від 13.12.2020 року № 6, від 12.12.2020 року № 5, від 10.12.2020 року № 4.

До договору поставки від 15.01.2021 року № К2101-3606 з додатковими угодами № 1 4: видаткові накладні від 21.01.2021 року № 5, від 22.01.2021 року № 6, від 23.01.2021 року № 7, видаткової накладної від 24.01.2021 року № 8, від 25.01.2021 року № 9, від 26.01.2021 року № 10, від 31.01.2021 року № 11, від 01.02.2021 року № 12; податкові накладні з квитанціями про реєстрацію 21.01.2021 року № 6, від 22.01.2021 року № 8, від 23.01.2021 року № 9, від 24.01.2021 року № 10, від 25.01.2021 року № 11, від 26.01.2021 року № 12, від 31.01.2021 року № 13, від 01.02.2021 року № 1.

Судом встановлено, що надані позивачем первинні документи оформлені у відповідності до вимог ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 і в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій. Заперечень щодо наданих позивачем первинних документів відповідач до суду не надав.

Факт оплати позивачем вартості сільськогосподарської продукції, поставленої ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () за вищенаведеними договорами, на загальну суму 14 228 956,2 грн з ПДВ підтверджується довідкою АТ "Укрсиббанк" від 28.09.2021 № 53-2-01/69167.

Пунктом 5.1. вищезазначених договорів передбачено, що Постачальник зобов`язується передати Товар на умовах DAT (поставка на термінал) ТОВ "Боріваж", 67550, Україна, Одеська область, Лиманський район, смт. Нові Біляри, вул. Індустріальна, 10, що є пунктом призначення за умовами цього Договору. Умови поставки визначаються й розуміються відповідно до "Інкотермс" 2010 року.

Факт перевезення сільськогосподарської продукції від ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" до позивача (до зерноперевантажувального терміналу ТОВ "Боріваж") підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: товарно-транспортна накладна від 25.01.2021 року №80, ТТН від 25.01.2021 року № 79, ТТН від 24.01.2021 року № 78, ТТН від 24.01.2021 року №77, ТТН від 24.01.2021 року № 75, ТТН від 25.01.2021 року № 33, ТТН від 27.01.2021 року №82, ТТН від 26.01.2021 року № 1687, ТТН від 27.01.2021 року № 81, ТТН від 24.01.2021 року №73, ТТН від 23.01.2021 року № 63, ТТН від 24.01.2021 року № 71, ТТН від 24.01.2021 року №72, ТТН від 24.01.2021 року № 70, ТТН від 24.01.2021 року № 68, ТТН від 24.01.2021 року №66, ТТН від 24.01.2021 року № 67, ТТН від 23.01.2021 року № 65, ТТН від 23.01.2021 року №64, ТТН від 23.01.2021 року № 30, ТТН від 22.01.2021 року № 26, ТТН від 22.01.2021 року №25, ТТН від 22.01.2021 року № 24, ТТН від 22.01.2021 року № 23, ТТН від 22.01.2021 року №22, ТТН від 22.01.2021 року № 21, ТТН від 20.01.2021 року № 10.

Судом встановлено, що надані позивачем товарно-транспортні накладні оформлені у відповідності до вимог ЗУ "Про автомобільний транспорт", Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363ЗУ та містять всі обов`язкові реквізити. Заперечень щодо наданих позивачем транспортних документів відповідач до суду не надав.

Позивачем надано до суду копії листів зерноперевантажувальних терміналів, що значаться пунктами призначення відповідно до договорів поставки на умовах DAT (поставка на термінал), які підтверджують прийняття та вивантаження товару для позивача від ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство":

- Лист ТОВ "Боріваж" () від 28.09.2021 року № 177, відповідно до якого підтверджується, що товар (кукурудза 3-го класу загальним обсягом 1 038,22 т) прийнято в квоту позивача від ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" ().

- Лист ТОВ "Боріваж" () від 13.09.2021 року № 189, відповідно до якого підтверджується, що товар (кукурудзи 3-го класу загальним обсягом 810,4 т) прийнято в квоту позивача від ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" ().

Судом встановлено, що факт прийняття товару від ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" у квоту позивача також підтверджується листом ТОВ "Боріваж" від 08.12.2021 року вих. № 226.

Отже рух товару саме від ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" , а не від будь-яких третіх осіб, до позивача додатково підтверджується перевізними документами та документами зерноперевантажувальних терміналів.

У подальшому, придбаний у ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () товар був повністю використаний позивачем у власній господарській діяльності (експорт сільськогосподарської продукції), що підтверджується наявними в матеріалах справи вантажно-митними деклараціями, ЗЕД-контрактами.

Згідно з п. 1.3. договорів поставки Постачальник гарантує, що товар було придбано безпосередньо в сільгоспвиробників, а також те, що інформація щодо таких сільгоспвиробників викладена в додатку до цих договорів.

Судом встановлено, що ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () не є виробником сільськогосподарської продукції, а посередником. Так, ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () здійснювало закупівлю сільськогосподарської продукції у виробника сільськогосподарської продукції ІП "ДРАЙФХОЛМ ФАРМІНГ" ().

На виконання вимог 10.6 договорів поставки ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () надало позивачу інформацію та документи, що підтверджують придбання товару у сільгоспвиробника, а також документи, що підтверджують вирощення сільськогосподарської продукції виробником ІП "Драйфхолм Фармінг" ():

- Договір поставки від 15.12.2020 року № 0028-15-12-2020-К: видаткові накладні від 29.12.2020 року № 709, від 26.12.2020 року № 707, від 24.12.2020 року № 706, від 27.12.2020 року № 708, податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 29.12.2020 року № 72, від 26.12.2020 року № 69, від 24.12.2020 року № 68, від 27.12.2020 року № 71.

- Договір поставки від 15.01.2021 року № 0029-01-01-2021-К: видаткові накладні від 17.01.2021 року № 7, від 18.01.2021 року № 13, від 20.01.2021 року № 14, від 22.01.2021 року № 17, від 22.01.2021 року № 51, від 24.01.2021 року № 53, від 23.01.2021 року № 52, від 21.01.2021 року № 50, від 28.01.2021 року № 69, від 26.01.2021 року № 54, від 22.01.2021 року № 17, від 23.01.2021 року № 34, від 21.01.2021 року № 33, податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 17.01.2021 року № 7, від 18.01.2021 року № 11, від 20.01.2021 року № 14, від 22.01.2021 року № 39, від 24.01.2021 року № 42, від 23.01.2021 року № 41, від 21.01.2021 року № 38, від 28.01.2021 року № 70, від 26.01.2021 року № 57, від 22.01.2021 року № 19, від 23.01.2021 року № 40, від 21.01.2021 року № 37.

- Договір поставки від 09.12.2020 року № 0027-09-12-2020-К: видаткові накладні від 10.12.2020 року № 677, від 12.12.2020 року № 678, від 13.12.2020 року № 679, від 14.12.2020 року № 680, від 15.12.2020 року № 684, від 16.12.2020 року № 685, від 19.12.2020 року № 690, податкові накладні з квитанціями про реєстрацію від 10.12.2020 року № 40, від 13.12.2020 року № 45, від 14.12.2020 року № 46, від 15.12.2020 року № 49, від 16.12.2020 року № 55, від 19.12.2020 року № 56.

- Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ІП "Драйфхолм Фармінг" () використовує на території Дубровицького району Рівненської області 1 193,9 га земель, з них 115 га використано під посів кукурудзи на зерно.

- Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур (форма № 4-сг), відповідно до якого ІП "Драйфхолм Фармінг" () використовує на території Рясниківської сільської ради Гощанського району Рівненської області 605,31 га земель, з них 130,5 га використано під посів кукурудзи на зерно.

- Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай кукурудзи на зерно із земельних ділянок на території Дубровицького району Рівненської області становив 1 079,94 т.

- Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг), відповідно до якого врожай кукурудзи на зерно із земельних ділянок на території Рясниківської сільської ради Гощанського району Рівненської області становив 1 261,1 т.

Суд також бере до уваги, що додатково до документів, що підтверджують походження сільськогосподарської продукції, позивачем були надані до суду докази на підтвердження перевірки контрагента ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () перед вступом у господарські відносини. Так, Позивачем було надано до суду:

- Статут ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство".

- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство".

- Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство".

- Відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України щодо ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство".

- Витяг з реєстру платників податку на додану вартість від 16.05.2019 року №022.

- Протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" від 06.08.2019 року № 09.

- Наказ про призначення на посаду директора ТОВ "Кагарлицьке Хлібоприймальне підприємство" від 27.08.2019 року № 2.

- Копія паспорту директора ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" Грінченка С.О.

- Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 .

Суд враховує надану позивачем копію нотаріально посвідченої заяви директора ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () Грінченка С.А., у якій останній заявляє, що ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () є діючою, належним чином зареєстрованою юридичною особою. Перебуваючи на посаді директора ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" (), ОСОБА_2 реалізовував свій намір щодо ведення реальної господарської діяльності щодо оптової торгівлі зерном. Всі договори, а також усі необхідні первинні та інші документи, пов`язані із поставками сільськогосподарської продукції позивачу підписувались особисто ОСОБА_2 ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () володіло та володіє достатнім обсягом ресурсів матеріальних, трудових тощо для здійснення господарської діяльності, в тому числі і для здійснення поставок сільськогосподарської продукції на замовлення позивача. Сільськогосподарська продукція, поставлена позивачу, придбавалася безпосередньо у сільськогосподарського виробника ІП "Драйфхолм Фармінг". Сільськогосподарська продукція, поставлена Позивачу, не придбавалася у будь-яких третіх компаній/осіб, відмінних від ІП "Драйфхолм Фармінг", зокрема, у компаній/осіб, які завідомо здійснюють незаконну діяльність, в тому числі тих, які не ведуть реальної господарської діяльності, є податковими ямами, транзитерами, конвертаційними центрами, мають статус фіктивних тощо.

З урахуванням наданих позивачем доказів, суд доходить висновку, що позивачем вжито заходів належної податкової обачності.

Відповідач в акті перевірки стверджує, що ІП "Драйфхолм Фармінг" сформувало податковий кредит у 2020-2021 роках за рахунок придбання у значній кількості палива (бензину А-92 та А-95, дизпалива, газ вуглеводневий скраплений, паливо моторне). Також за даними Єдиного реєстру податкових накладних відсутні послуги зберігання сільськогосподарської продукції, оформлення складських квитанцій.

В матеріалах справи міститься Реєстр податкових накладних з ЄРПН, на підставі яких ІП "Драйфхолм Фармінг" () сформувало податковий кредит з ПДВ за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року.

Судом встановлено, що відповідно до зазначеного Реєстру, ІП "Драйфхолм Фармінг" (), в тому числі, придбавало сільськогосподарську техніку та запасні частини до неї, паливо, транспортні послуги, мінеральні добрива, послуги із сушіння зерна та переоформлення зерна, а також здійснювало придбання насіння кукурудзи Кий в обсязі 40 мішків у ФГ "Вікторія" село Шкарівка" (, а також у ТОВ "Агро Голд 2020" ().

Тобто офіційною податковою звітністю ІП "Драйфхолм Фармінг" () підтверджується придбання товарів, робіт та послуг, необхідних для вирощування сільськогосподарської продукції.

Суд критично ставиться до аргументів відповідача щодо відсутності у ІП "Драйфхолм Фармінг" () придбання послуг зберігання сільськогосподарської продукції як підставу для формування висновку про неможливість здійснення господарських операцій з продажу сільськогосподарської продукції. Судом встановлено, що відповідно до форми № 20-ОПП, поданої ІП "Драйфхолм Фармінг" (), у сільськогосподарського виробника наявне складське приміщення. Понад те, судом встановлено, що умови відповідних договорів поставки не передбачали зберігання товару ІП "Драйфхолм Фармінг" (). Відтак, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності у ІП "Драйфхолм Фармінг" () необхідності придбання послуг зберігання у третіх осіб.

Також відповідач в акті перевірки та у відзиві стверджує, що наявна чисельність персоналу та земельних ділянок не дає змоги ІП "Драйфхолм Фармінг" по ланцюгу походження товару здійснювати господарську діяльність в задекларованих обсягах.

Таким чином, відповідач стверджує про відсутність у ІП "Драйфхолм Фармінг" достатньої чисельності персоналу та матеріально-технічних ресурсів для вирощення та подальшого продажу відповідної кількості сільськогосподарської продукції ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" ().

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач в акті перевірки сам визнає достатній обсяг ресурсів у відповідного сільськогосподарського виробника. Так, в акті перевірки зазначено наступне.

В акті перевірки міститься наступна інформація щодо наявності ресурсів сільськогосподарського виробника ІП "Драйфхолм Фармінг" ():

- Чисельність працівників 13 осіб у квітні 2021 року (відповідно до звітності з ЄСВ).

- Загальна вартість основних засобів станом на 30.06.2021 року 906,5 тис. грн (відповідно до Фінансової звітності малого підприємства).

- 426 земельних ділянок у Рівненській, Житомирській, Херсонській областях (відповідно до форми № 20-ОПП).

- Сільськогосподарська техніка (комбайни, сівалки, плуги), автомобілі, майданчики-автостоянки, металеві цистерни для зберігання палива, складське приміщення (відповідно до форми № 20-ОПП).

Судом встановлено, що наявність у ІП "Драйфхолм Фармінг" () земельних ресурсів та отримання врожаю зерна підтверджується статистичною звітністю.

Відповідно до наданих позивачем звітів про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році (форма № 29-сг) ІП "Драйфхолм Фармінг" () було зібрано врожай кукурудзи із земельних ділянок на території Дубровицького району Рівненської області у розмірі 1 079,94 т, а також на території Рясниківської сільської ради Гощанського району Рівненської області у розмірі 1 261,1 т.

Зазначені звіти було прийнято державними органами статистики без зауважень, що підтверджується відповідними відмітками на перших аркушах звітів.

Відповідачем заперечень щодо наданих позивачем доводів та доказів до суду надано не було.

Таким чином, судом встановлено, що у в ІП "Драйфхолм Фармінг" () наявна достатня кількість трудових, матеріально-технічних та земельних ресурсів для вирощування законтрактованого обсягу сільськогосподарської продукції, яка в подальшому була придбана позивачем у ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" (), при цьому загальний обсяг вирощеної сільськогосподарської продукції перевищує обсяг, придбаний позивачем у ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" ().

Відповідач не навів будь-яких доказів, які б ставили під сумнів реальність здійсненних позивачем господарських операцій, свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або про наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту за наслідками спірних господарських операцій.

Наявними у матеріалах справи первинними та іншими документами, документами податкового обліку підтверджується реальність здійснення позивачем господарських операції з контрагентами ТОВ "Никстор Трейд" () та ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" (), які спричинили реальну зміну майнового стану позивача, та ті обставини, що спірні господарські операції здійснено Позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності.

Додатково судом встановлено, що у справі № 640/23884/21, предметом якої було оскарження податкових повідомлень-рішень, що прийняті контролюючим органом у зв`язку з нібито завищенням позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за наслідками господарських операцій, зокрема, з ТОВ "Никстор Трейд" () та ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" (), Верховним Судом у постанові від 22.08.2024 року встановлено, що господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача.

Також Верховним Судом у справі № 640/23884/21 було встановлено, що у ІП "Драйфхолм Фармінг" наявна достатня чисельність земельних ділянок, що дає змогу здійснювати по ланцюгу походження товару господарську діяльність в задекларованих обсягах.

Суд враховує, що у межах адміністративної справі № 320/3148/21, предметом якої було оскарження ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, складеної за наслідками поставки позивачу товару відповідно до договору поставки від 15.01.2021 року № К2101-3606, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 року, яка залишена без змін ухвалою Верховного Суду від 28.12.2021 року, встановлено, що господарські операції між позивачем та ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство", які здійснювались відповідно до договору поставки від 15.01.2021 року № К2101-3606, мали реальний характер та є належним чином відображеними у первинних документах.

Суд установив, що як у справах № 640/23884/21, №320/3148/21, так і в розглядуваній справі претензії контролюючого органу стосуються господарських операцій між позивачем та ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () за договором поставки від 15.01.2021 № К2101-3606.

Судом також встановлено, що у справі №640/17816/21, предметом якої було оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом у зв`язку з нібито завищенням позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість за наслідками господарських операцій, зокрема, з ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" (), рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.01.2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 року та постановою Верховного Суду від 08.11.2023 року позовні вимоги Позивача було задоволено повністю, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасовані виключно у зв`язку з незаконністю податкової перевірки позивача, проведеної податковим органом в аналогічних умовах, а саме: під час проведення перевірки податковий орган перевищив визначені законом повноваження, дослідивши правомірність заявлення позивачем бюджетного відшкодування ПДВ за відсутності підстав, передбачених п. 200.11 ст. 200 ПК України.

Суд зауважує, що згідно положень ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 N 996-XIV (далі - Закон N 996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону N 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону N 996-XIV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 N 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи підтверджено, що первинні бухгалтерські документи в повній мірі відповідають вимогам частині 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

В обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів та його контрагентів по ланцюгу постачання, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Суд зазначає, будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок наведено Верховним Судом у постанові від 06.06.2023 у справі № 640/11558/20. Підстав для відступу судом від даної правової позиції не вбачається.

Суд вважає за необхідне зазначити, що жодна норма законодавства не встановлює обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування. Тобто, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Аналогічний правовий висновок містяться в постановах Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі № 820/6980/14 та від 12.03.2019 року у справі N 804/9057/13-а.

Тож, допущені контрагентом порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідальність щодо нього та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.

Суд звертає увагу, що принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України. Так, відповідно до статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

У відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т. ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Аналогічну правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24.01.2018 року у справі № 824/942/13, від 14.03.2018 року у справі N 803/1198/16.

При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект. Податкова ж інформація щодо контрагентів позивача не може слугувати підставою для відмови позивачу в отриманні податкової вигоди за відсутності доведення податковим органом недобросовісних узгоджених дій сторін господарської операції або обізнаності платника податку із податковими зловживаннями контрагентів.

Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.12.2019 року у справі № 814/1439/17.

В контексті наведеного суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, позивачем надано належно оформлені первинні документи та інші документи, складені в межах вчинених господарських операцій, які в сукупності свідчать про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій та використання їх в межах господарської діяльності позивача, що є підставою для формування платником податкового обліку.

В свою чергу, викладені відповідачем аргументи є недостатніми, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податків в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, знаходження за заявленою юридичною адресою тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати, саме, для цієї особи.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

У пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України" ЄСПЛ зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Так, наведені інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 74 КАС України. Чинним законодавством України на сторону господарських операцій - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товару (послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту.

Контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків, відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Отже, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату, лише, ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 803/1198/16.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на визнання ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" (), ТОВ "Никстор Трейд" () ризиковими платниками податків відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків на додану вартість, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165 як на аргумент, що підтверджує нереальність господарських операцій з позивачем.

Так, як слідує з матеріалів справи, відповідні рішення про відповідність критеріям ризиковості були прийнято після здійснення господарських операцій позивачем з ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" (), ТОВ "Никстор Трейд" (), тому позивач не знав і не міг знати про будь-які порушення податкової дисципліни з боку зазначених контрагентів.

У будь-якому разі, відповідно до п. 8 Критеріїв, ризикованими можуть визнаватися платники податків, щодо яких у податкових органів наявна податкова інформація, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

При цьому, податкова інформація та, як наслідок, рішення, ухвалені виключно на підставі такої інформації, не можуть бути використані як докази нереальності господарських операцій платника податків. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі № 160/10973/22 , від 29.06.2023 року у справі № 420/1552/21, від 23.02.2023 року у справі № 640/12451/20 , від 22.09.2021 року у справі № 826/6155/17 та ін.

Суд враховує, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року у справі № 320/3148/21, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 року визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області від 27.01.2021 року №1046 про відповідність ТОВ "Кагарлицьке хлібоприймальне підприємство" () критеріям ризиковості платника на підставі п. 8 Критеріїв.

Щодо твердження відповідача про те, що відсутність у виробників сільськогосподарської продукції персоналу та матеріально-технічних ресурсів свідчить про нереальність господарських операцій, суд зазначає наступне.

Законодавством не встановлено необхідної кількості працівників на підприємстві для провадження того чи іншого виду діяльності. У будь-якому разі, контролюючий орган не наділений повноваженнями надавати оцінку тому, яка кількість працевлаштованих осіб є достатньою для належного ведення діяльності тим чи іншим підприємством.

Відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Аналогічна правова позиція передбачена у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі №140/1845/19.

Суд зазначає, що висновки про відсутність у контрагентів трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі податкової інформації наданої іншим контролюючим органом, а також аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДПС, проте така податкова інформація, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Аналогічну правову позицію підтримано у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №815/5381/16.

Судом встановлено, що відповідач в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 23.10.2021 року № 1 нарахував позивачу штрафні санкції у розмірі 50% від завищеної суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Штрафні санкції (фінансові) санкції нараховані у розмірі 50% у зв`язку із повторним протягом 1095 днів визначенням контролюючим органом завищення суми бюджетного відшкодування згідно з п. 123.3 ст. 123 ПК України.

Відповідач стверджує, що попередньою податковою перевіркою позивача, результати якої оформлені актом перевірки від 22.04.2021 року № 281/31-00-07-02/30307207, встановлено аналогічні порушення. За результатами вищенаведеної податкової перевірки прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення (форма "В1") від 27.05.2021 року № 2, згідно якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції, передбачені ст. 123 ПК України.

Водночас судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 22.08.2024 року у справі № 640/23884/21 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 року, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.05.2021 року № 2, яке стало підставою для нарахування відповідачем штрафних санкцій у розмірі 50% згідно з п. 123.3 ст. 123 ПК України.

Таким чином, відсутні будь-які підстави для нарахування позивачу штрафних санкцій за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2021 року № 1 в розмірі 50%.

Відтак, відповідачем не доведено правомірність тверджень та висновків, які стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень форми "В1" від 23.10.2021 року № 1 та "В4" від 23.10.2022 року № 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за формою "В1" від 23.10.2021 року № 1 та за формою "В4" від 23.10.2021 року № 1, що складені Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків в розмірі 24810,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова