Справа № 160/11666/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/11666/25
(суддя Юрков Е.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі №160/11666/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 квітня 2025 року звернулася до суду з позовом до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» () щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби, індексації) за період проходження служби з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн. встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082-ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн. встановленого на 01.01.2022 Законом України № 2481-ІХ, з 01.01.2023 по 01.03.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн. встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби, індексації) за період проходження служби з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік - відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн. встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082-ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн. встановленого на 01.01.2022 Законом України № 2481-ІХ, з 01.01.2023 по 01.03.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн. встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та була відновлена дія п. 4 постанови КМУ №704 у первісній редакції, а тому відповідач зобов`язаний перерахувати її грошове забезпечення за період проходження служби з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року позов задоволено.

Суд, визнав протиправними дії Державної установи «Центр пробації» () щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби, індексації) за період проходження служби з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн. встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082-ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн. встановленого на 01.01.2022 Законом України № 2481-ІХ, з 01.01.2023 по 01.03.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн. встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язав Державну установу «Центр пробації» () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби, індексації) за період проходження служби з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік - відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн. встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082-ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн. встановленого на 01.01.2022 Законом України № 2481-ІХ, з 01.01.2023 по 01.03.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн. встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач діяв протиправно, обчислюючи розмір грошового забезпечення, в тому числі одноразової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, премії, за 2020-2023 роки позивача з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного станом на 01 січня 2018 року. При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація - різниця за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, а тому такі вимоги підлягають задоволенню. Також, суд зазначив про те, що березень 2018 року став місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що грошове забезпечення позивачу за спірний період виплачувалося у розмірі визначеному законом як і матеріальні допомога на оздоровлення так і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Зазначає і про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішенні зазначив: «…Позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація - різниця за період І 29.01.2020 по 01.03.2023 року.», з чим не погоджується відповідач, оскільки позивачу виплачувалась індексація відповідно до законодавства, що підтверджується довідкою про щомісячні види грошового забезпечення (знаходиться в матеріалах справи). Також, відповідач вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 26.03.2025 року за допомогою засобів поштового зв`язку, позивач звернулась до відповідача з вимогою - провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби) за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 рік, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн встановленого на 01.01.2020 Законом України № 294-ІХ, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн встановленого на 01.01.2021 Законом України № 1082-ІХ, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн встановленого на 01.01.2022 Законом України № 1928-ІХ, з 01.01.2023 по 01.03.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн встановленого на 01.01.2023 Законом України № 2710-ІХ, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.10-11).

Листом № 104/К-91/8/Ян-25 від 10.04.2025 року відповідач повідомив позивача проте, що підстав для перерахунку грошового забезпечення з 29.01.2020 по 01.03.2023 року немає та надав додатки до особового рахунку співробітника ОСОБА_1 щодо нарахованих та виплачених сум грошового забезпечення з січня 2020 року по березень 2023 року (а.с.6-9). Правомірність дій відповідача при розрахунку і виплаті грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною четвертою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Станом на час прийняття Постанови №704, пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

З 24.02.2018 набула чинності Постанова №103, пунктом 6 якої у первинній редакції внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються, зокрема пункт 4 Постанови №704.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд на підставі аналізу, у тому числі, норм Закону №2262-XII та Постанови №704 виснував таке:

а) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

б) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

в) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Такий висновок згодом також неодноразово підтриманий Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31.08.2022 у справі №120/8603/21-а, від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, від 22.09.2022 у справі №500/3840/21, від 16.11.2022 у справі №120/648/22-а, від 22.03.2023 у справі №340/10333/21, від 29.03.2023 у справі №640/8668/21 та від 09.05.2023 року у справі №380/5158/22.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач повинен був розраховувати грошове забезпечення позивача у період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, які були виплачені позивачу у спірний період мали бути обраховані виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року, як наслідок розміри виплачених допомог підлягають перерахуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача про пропуск позивачем встановленого законом строку звернення до суду з цим позовом, оскільки додатки до особового рахунку співробітника ОСОБА_1 щодо нарахованих та виплачених сум грошового забезпечення з січня 2020 року по березень 2023 року позивачу надано листом від 10.04.2025 року (а.с.6-9), а з позовом до суду позивач звернувся 23.04.2025 року, тобто у визначений законом трьохмісячний строк.

Доказів того, що позивачем отримувалися вищезазначені особові рахунки до 10.04.2025 року відповідачем суду не надано.

Щодо висновків суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення про те, що позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація - різниця за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, а тому такі вимоги підлягають задоволенню та про те, що березень 2018 року став місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на те, що позовна заява ОСОБА_1 не містить доводів та вимог позивача щодо незгоди позивача з розміром нарахованих та виплачених сум індексації за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність виключення з мотивувальної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі №160/11666/25 висновків суду щодо необхідності задоволення позову про нарахування та виплату позивачу індексації - різниці за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року та висновки суду про необхідність застосування березня 2018 року як місяця підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виключивши з мотивувальної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі №160/11666/25 висновки суду щодо необхідності задоволення позову про нарахування та виплату позивачу індексації - різниці за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року та висновки суду про необхідність застосування березня 2018 року як місяця підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись: пунктами 1,2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі №160/11666/25 - змінити шляхом виключення із його мотивувальної частини висновку суду щодо необхідності задоволення позову про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації - різниці за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 року та висновку суду про необхідність застосування березня 2018 року як місяця підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі №160/11666/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва