Справа № 240/18734/25
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/18734/25

категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попова О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог) до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не реєстрації та не розгляді рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зареєструвати та розглянути рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у строк, визначений наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , позивачем 06.06.2025 подано рапорт на ім`я командира військової частини про звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на його утриманні 3 (трьох) неповнолітніх дітей, який був підписаний його прямими командирами, починаючи від командира взводу до командира батальйону. Однак, відповіді про результати даного рапорту позивачу не надходило. В подальшому, представником позивача направлено адвокатський запит про надання інформації про рух рапорту позивача. Проте, листом від 08.07.2025 за №812/28219, відповідачем повідомлено, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме: перебуванням на його утриманні 3 (трьох) неповнолітніх дітей, до військової частини НОМЕР_1 не надходив. 18.07.2025 представником позивача було вдруге направлено адвокатський запит про надання інформації про причини не реєстрації рапорту та його не розгляду. Однак, відповіді на таке звернення не надходило. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та такою суперечать нормам Конституції України та чинному законодавству, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 05.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

14.08.2025 через систему "Електронний суд" представником військової служби подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що

15.08.2025 представником позивача подано відповідь на відзив.

25.08.2025 представником позивача подано додаткові пояснення.

27.08.2025 представником відповідача подано додаткові пояснення.

08.09.2025 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 24.10.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 пояснення посадових осіб щодо розгляду рапорту позивача, відповідь на яке надано 31.10.2025.

03.11.2025 позивачем подано до суду додаткові пояснення.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

06.06.2025 позивачем подано рапорт на ім`я командира 1 навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на його утриманні 3 (трьох) неповнолітніх дітей, який був підписаний його прямими командирами, починаючи від командира взводу до командира батальйону.

До відповідного рапорту було долучено документи, зокрема: нотаріально засвідчену копію паспорту ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчену копію РНОКПП ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчену копію паспорту ОСОБА_2 ; нотаріально посвідчену копію свідоцтва багатодітної сім`ї за № НОМЕР_3 ; нотаріально засвідчену копію акту обстеження матеріально-побутових умов від 09.06.2025; нотаріально засвідчену копію заяви ОСОБА_3 про підтвердження мешкання позивача за адресою; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 №І-АМ 125592; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 ; нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_6 .

Однак, відповіді про результати розгляду даного рапорту не надано.

В подальшому, представником позивача 03.07.2025 направлено адвокатський запит до відповідача про надання інформації про рух рапорту позивача.

Листом від 08.07.2025 за №812/28219 відповідачем повідомлено, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме: перебуванням на його утриманні 3 (трьох) неповнолітніх дітей, до військової частини НОМЕР_1 не надходив.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не реєстрації та не розгляду рапорту, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конститу цією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частиною 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний на території України, який продовжений як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на теперішній момент.

Відповідно до Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року №735, у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян має забезпечуватись кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень. До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать дії, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина будь-які обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Суд наголошує, що рапорт це вид службового документу Збройних Сил України, який є письмовим звернення військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.

Відповідно до Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ) вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Позивач в позовній заяві вказує про те, що виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що на його утриманні знаходяться, як зазначено в рапорті, троє і більше дітей.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту визначено у Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року №531 (далі - Наказ №531).

Згідно пункту 1 розділу 2 Наказу №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Пунктом 1 розділу Наказу №531 передбачено, що у паперовому рапорті військовослужбовець вказує найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Відповідно до пункту 9 розділу 3 Наказу №531 розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 року передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з пунктом 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд дійшов висновку, що рапорт, як офіційна форма звернення військовослужбовця, який подається ним на ім`я командира (начальника) військової частини, передбачає його опрацювання та надання відповіді по суті порушених в ньому питань не пізніше 14 днів з дня подання такого рапорту.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких, зокрема така обставина, що визначена позивачем.

Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

На підставі статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту ЗСУ начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

Застосовуючи ці приписи до обставин справи суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із рапортом про звільнення до командира 1 навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 . Рапорт позивача повністю відповідає вимогам п. 233 Положення №1153/2008 та п. 1 розділу ІІІ Порядку №531, містить особистий підпис позивача.

Вказаний рапорт погоджено командиром 1 навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 та командиром НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, жодних відміток щодо причин неприйняття вказаного рапорту вищевказаними особами не зазначено.

Крім того, Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124 затверджена Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, яка встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням.

У кожній військовій частині (установі) організовується загальне (несекретне) діловодство (далі діловодство), ведення якого покладається на службу діловодства, а там, де вона за штатом не передбачається, на особу (групу осіб), відповідальну за ведення діловодства, яка призначається наказом командира (керівника) військової частини (установи). У разі призначення декількох відповідальних осіб серед них визначається старший та розподіляються обов`язки (пункт 1.11 Інструкції).

Служба діловодства відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює реєстрацію та веде облік документів, машинних носіїв інформації, печаток та штампів (пункт 1.12.2 Інструкції).

Усі документи, що надходять до військової частини (установи), приймаються в уповноваженому органі у сфері діловодства військової частини (установи) (пункт 3.7.1 Інструкції).

Факт і дата надходження документа до відповідального підрозділу військової частини (установи) обов`язково фіксується (пункт 3.7.5 Інструкції).

Згідно з пункту 3.8.1 Інструкції документи, адресовані командирам (керівникам) військових частин (установ), а також такі, в яких не зазначено конкретної посадової особи або підрозділу військової частини (установи) як адресата, підлягають попередньому розгляду в службах діловодства військової частини (установи).

Відповідно до розділу 3.9.1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України «Реєстрація документів», реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення. Подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється.

Отже, наведені вище положення передбачають право військовослужбовця на подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби. При цьому відповідальні особи з ведення діловодства військової частини повинні прийняти рапорти та зареєструвати їх у журналі вхідної кореспонденції.

Обов`язок щодо реєстрації рапортів та подання його до розгляду (виконання) лежить на службі діловодства військової частини або там, де вона за штатом не передбачається, на особу (групу осіб), відповідальну за ведення діловодства.

Натомість рапорт ОСОБА_1 не зареєстрований у встановленому порядку, його належним чином не було розглянуто командуванням Військової частини НОМЕР_1 та рапорт не було передано для розгляду командиру бригади, який у відповідності до пп.2 п. 225 Положення № 1153/2008 має приймати остаточне рішення щодо звільнення позивача з військової служби або відмови у звільненні.

Ухвалою суду від 24.10.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 пояснення командира навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 щодо подання рапорту ОСОБА_1 про звільнення за сімейними обставинами, а саме дії, які були вчинені командиром навчальної роти при поданні цього рапорту; пояснення командира навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 щодо подання рапорту ОСОБА_1 про звільнення за сімейними обставинами, а саме дії, які були вчинені командиром навчального батальйону при поданні цього рапорту; пояснення помічника командира військової частини НОМЕР_1 про наявність його резолюції на рапорті ОСОБА_1 , а саме дії, які були вчинені ним при отримані цього рапорту та причини не направлення рапорту до відділення стройової для реєстрації; пояснення начальника відділення стройової військової частини НОМЕР_1 щодо причин не реєстрації рапорту ОСОБА_1 .

На виконання вказаної ухвали суду, представником військової частини НОМЕР_1 надано письмові пояснення командира навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 , який зазначив, що рапорт ОСОБА_1 було переглянуто на наявність підстав, після чого було ним підписано та передано вищевказаному військовослужбовцю для подачі рапорту по команді командиру НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_9 на погодження.

З пояснень помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної служби майора юстиції ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що ОСОБА_1 приносив на перевірку та погодження рапорт щодо його звільнення зі військової служби на підставі утримання трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Ним було перевірено подання рапорту встановленим порядком «по команді» та наявність підстав щодо звільнення з військової служби відповідно до вимог статті 26 Закону №2232-XII. Під час розгляду рапорту було встановлено, що ОСОБА_1 не є батьком для ОСОБА_6 у зв`язку з чим у останнього відсутній обов`язок щодо здійснення утримання відповідно до частини 1 статті 121 Сімейного Кодексу України. Більше того Законом №2232-XII встановлена необхідність надання довідки про відсутність заборгованості зі сплати аліментів за останній 3 місяці, яку останній не приклав до рапорту. На підставі вищевикладеного ОСОБА_10 була проставлена резолюція «відсутні підстави» на рапорті і доведено ОСОБА_1 вищевказані недоліки та надано вказівку останньому звернутися до адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_1 з метою належної реєстрації вищевказаного рапорту.

Також, відповідачем надано до суду письмові пояснення тимчасово виконуючого обов`язки начальника адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_11 , який зазначив, що ОСОБА_1 до адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення за сімейними обставинами не звертався, що унеможливлює його реєстрацію.

Враховуючи вищевикладене, прямий та безпосередній командири погодили встановленим порядком рапорт військовослужбовця накладенням резолюції та підписами, у зв`язку з чим позивачу було доведено про необхідність звернутися до юридичної служби з метою надання правової оцінки рапорту та в подальшому надати на реєстрацію рапорт у службу діловодства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 здійснили всіх належних заходів з метою реалізації права позивача на розгляд його рапорту, однак останній у супереч вимог нормативних актів рапорт на реєстрацію не подав, а протиправно та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи вимогу наведеної норми, а також норм п.233 Положення №1153/2008 щодо подання по команді рапорту та документів, які підтверджують підстави звільнення, суд дійшов висновку, що військовослужбовець рапорт про звільнення та відповідні документи повинен подати особисто по команді та на момент звільнення зобов`язаний перебувати у розташуванні військової частини.

Окрім того, судом прийнято до уваги, що у наданому до суду паперовому рапорті позивача про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутня повна дата подачі рапорту, що свідчить про не дотримання приписів п.1 розділу ІІІ «Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України».

При цьому, представником позивача зазначено, що позивач звернувся до командира 1 навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової службу - 06.06.2025, в той час як до рапорту було долучено документи, зокрема, нотаріально засвідчену копію акту обстеження матеріально-побутових умов та нотаріально засвідчену копію заяви ОСОБА_3 про підтвердження мешкання позивача за адресою, які датовані 09.06.2025, що ставить під сумнів достовірність часу його подання.

Суд зауважує, що як протиправні дії суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у прийнятті рішення чи у здійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі Закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично були здійснені не у спосіб, встановлений Законом, що потягнуло порушення прав таких осіб.

Для визнання дій протиправними недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до Закону, фактично були виконані з порушенням Закону.

У сукупності вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 зареєструвати та розглянути рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до командира Військової частини НОМЕР_1 з відповідним рапортом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ), про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

11 листопада 2025 р.

11.11.25