Справа № 320/25852/24
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Оксененка О.М.,

при секретарі Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Грищенка С.М.,

представника відповідача: Норця В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова група» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова група» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Українська агропромислова група») звернулося до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі по тексту - відповідач, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 1225/Ж10/31-00-04-01-05-31 від 13.05.2024 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року значений позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, в порядку ст. 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку ТОВ «Українська агропромислова група» щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, з податку на прибуток підприємств, за період 2021 рік, 1 квартал 2022 року, півріччя 2022 року, три квартали 2022 року, 2022 рік, півріччя 2023 року. За результатами вказаної перевірки, посадовими особами відповідача складено акт перевірки від 04.04.2024 №1030/Ж5/31-00-04-01-05-26/35429229 (далі - акт перевірки).

Так, контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Українська агропромислова група» подано наступні декларації та уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань, з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок:

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2022 року (реєстраційний № від 02.08.2022), в якій нараховано податок на прибуток за результатами останнього (звітного) податкового періоду (р.19) в сумі 11 119 383 грн.

Станом на 02.08.2022 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток приватних підприємств обліковувалась переплата в сумі 302 895,98 грн, сума податкового боргу склала 891 764,02 грн;

- Уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2022 року (реєстраційний № від 17.08.2022), в якій збільшено податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (р.26) в сумі 62 280 грн.

Станом на 17.08.2022 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток наявний податковий борг у розмірі 891 764,02 грн;

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства за півріччя 2022 року (реєстраційний № від 30.08.2022), в якій нараховано податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (р.19) в сумі 1 146 780 грн.

Станом на 30.08.2022 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток приватних підприємств наявний податковий борг у розмірі 955 912,02 грн.;

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства за три квартали 2022 року (реєстраційний № від 18.11.2022), в якій нараховано податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (р.19) в сумі 803 700 грн.

Станом на 21.11.2022 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток приватних підприємств наявний податковий борг у розмірі 2 104 052,02 грн;

- уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2021 рік (реєстраційний № від 15.12.2022), в якій збільшено податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (р.26) в сумі 49 140 грн.

Станом на 15.12.2022 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток приватних підприємств наявний податковий борг у розмірі 2 907 752,02 грн.;

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2022 рік (реєстраційний № від 02.03.2023), в якій нараховано податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (р. 19) в сумі 4 474 045 грн.

Станом на 13.03.2023 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток приватних підприємств обліковувалась переплата в сумі 0,98 грн, сума податкового боргу склала 4 474 044,02 грн.;

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2023 року (реєстраційний № від 09.05.2023) в якій нараховано податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (р.19) в сумі 7 648 739 грн.

Станом на 22.05.2023 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток приватних підприємств переплата відсутня;

- уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2022 рік (реєстраційний № від 31.05.2023), в якій збільшено податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (р.26) в сумі 642 842 грн.

Станом на 31.05.2023 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток приватних підприємств наявний податковий борг у розмірі 6 986 612 грн.;

- податкова декларація з податку на прибуток підприємства за півріччя 2023 року (реєстраційний № від 14.08.2023 в якій нараховано податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (р.19) в сумі 4 110 121 грн.

Станом на 21.08.2023 (граничний строк сплати податкового зобов`язання) в інтегрованій картці платника з податку на прибуток приватних підприємств наявний податковий борг у розмірі 7 632 899 грн.

Так, згідно з актом перевірки встановлено порушення позивачем, вимог п. 54.1 ст. 54, п. 57.1, ст. 57 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно сплачено самостійно визначене грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств, з урахуванням поданих уточнюючих декларацій з податку на прибуток та наявної переплати в картці платника:

- податкова декларація за І квартал 2022 року 891 764,02 грн, з затримкою - 189 календарних днів;

- уточнююча податкова декларація за 1 квартал 2022 року 62 280 грн, з затримкою - 174 календарних днів;

- податкова декларація за півріччя 2022 року у сумі 1 146 780 грн, з затримкою - 161 календарних днів; податкова декларація за три квартали 2022 року у сумі 803 700 грн, з затримкою - 78 календарних днів;

- уточнююча податкова декларація за 2021 рік 49 140 грн, з затримкою - 54 календарних днів; податкова декларація за 2022 рік у сумі 4 474 044,02 грн, з затримкою - 28, 46, 64 календарних днів; податкова декларація за І квартал 2023 року 7 648 739 грн, з затримкою - 9, 9, 99 календарних днів;

- уточнююча податкова декларація за 2022 рік 642 842 грн, з затримкою - 90 календарних днів; податкова декларація за три квартали 2023 року у сумі 4 110 121 грн, з затримкою - 8 календарних днів.

Не погоджуючись з вказаними висновками, що зазначені в акті камеральної перевірки №1030/Ж5/31-00-04-01-05-26/35429229 від 04.04.2024р., позивачем подано заперечення №1904/1 від 19.04.2024 на зазначений акт перевірки.

Проте, за результатами розгляду заперечення позивача, податковий орган своїм рішенням від 07.05.2024 №460/Ж12/31-00-04-01-05-33 залишив висновки акту перевірки без змін.

На підставі висновків акту перевірки Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.05.2024 № 1225/Ж10/31-00-04-01-05-31, яким до ТОВ «Українська агропромислова група» застосовано штрафні санкції у сумі 1 619 042.40 грн. (5%, 10%) відповідно до п. 124.1, ст. 124 Податкового кодексу України (далі по тексту - оскаржуване ППР).

Позивач, вважаючи оскаржуване ППР протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, судом першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на дату прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення позивач мав можливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки, а тому посилання відповідача про порушення відповідачем вимог п. 54.1 ст. 54, п. 57.1, ст. 57 ПК України є безпідставними з мотивів їх необґрунтованості.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО (п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за наслідками такої перевірки податковим органом було складено акт перевірки від 04.04.2024 №1030/Ж5/31-00-04-01-05-26/35429229.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, податкові зобов`язання, які самостійно визначені платником у податкових деклараціях, є узгодженими.

Згідно п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 31.1 ст. 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 203.1, 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, норми ПК України встановлюють обов`язок сплатити самостійно задекларовані суми податкового зобов`язання. Обов`язок по сплаті виникає не пізніше 10 днів після закінчення строку граничного для подання відповідної податкової звітності.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 3 березня 2022 року № 2118-IX, який набрав чинності 7 березня 2022 року (далі - Закон № 2118-IX).

Законом № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Так, пп. 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України визначено, що у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Окрім того, Законом № 2142-IX від 24 березня 2022 року внесено зміни у підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».

У подальшому Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року № 2260-IX (далі - Закон № 2260-IX).

У зв`язку із набранням чинності 27 травня 2022 року Закону № 2260-IX підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції:

«У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що з набранням чинності Законом № 2260-IX передбачене підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку.

Згідно зі змінами внесеними Законом № 2260-ІХ, який набрав чинності 27.05.2022, порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків податкових обов`язків мало затвердити Міністерство фінансів України, тобто дати відповідь на питання: за якими підставами (критеріями) вважати платника податків таким, що не має можливості виконувати свої податкові обов`язки під час війни, а також, як такий стан підтвердити.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022р. № 225 (далі - Порядок № 225), який вступив в дію 06.09.2022.

Разом з тим, незважаючи на те, що Закон № 2260-ІХ набув чинності з 27.05.2022, такого Порядку не було затверджено Міністерством фінансів України до 06.09.2022р.

Як вбачається з матеріалів справи, враховуючи знаходження значної кількості активів ТОВ «Українська агропромислова група» на тимчасово окупованій території в м. Херсон та зважаючи на відсутність порядку про неможливість виконання обов`язків платника, позивач 29.07.2022 через офіційну електронну пошту подав до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС України лист-заяву № 1507/01 від 15.07.2022 про неможливість виконання платником податків податкових обов`язків платника щодо дотримання термінів реєстрації у ЄРПН податкових накладних та сплати податкових зобов`язань та додано документи на підтвердження такої неможливості.

Тобто, вищенаведеним листом ТОВ «Українська агропромислова група» довів до відома контролюючого органу, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, через наявність обставин непереборної сили (форс-мажор) - військову агресію, введення воєнного стану із 24.02.2022 року, частковою окупацією території України ворогом, ТОВ «Українська агропромислова група» тимчасово втратила можливість розпоряджатися значною кількістю належного їй товару (мінеральні добрива), що знаходиться на складі в тимчасово окупованій території - м. Херсон. Товар - мінеральні добрива: діамофоска 10:26:26, добриво складне азотно-фосфорне NP 20:20, моноамонійфосфат 11:52, карбамід, що надходив до початку війни від іноземних постачальників на адресу позивача морським шляхом приймався, розвантажувався з суден та зберігався на території Херсонського морського торговельного порту на підставі договору № 176Д від 26.12.20218, що укладений з ТОВ «Херсонський порт».

У свою чергу, листом № 001/001 від 14.03.2022 ТОВ «Херсонський порт» повідомило всіх своїх контрагентів про тимчасову неможливість виконання своїх зобов`язань за договорами, через наявність обставин непереборної сили (форс-мажор) - введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію РФ проти України.

Крім того, в наказі від 28.04.2022 № 256 Міністерства інфраструктури України «Про закриття морських портів» зазначено, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та неможливістю здійснення обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності, робіт, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, забезпечення охорони навколишнього природного середовища, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», статті 5 Закону України «Про морські порти України», Порядку відкриття та закриття морських портів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 495, на підставі подання державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 28 квітня 2022 року № 850/10-01-01/Вих, погодженого Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 28 квітня 2022 року № 357/404 /14-22, наказано :

1. закрити морські порти Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон з дня набрання чинності цим наказом до відновлення контролю над зазначеними морськими портами;

2. Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» забезпечити внесення відомостей до Реєстру морських портів України.

При цьому, ТОВ «Українська агропромислова група» повідомило Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків листом № 3007/02 від 30.07.2022р. про неможливість виконання платником податків податкових обов`язків платника щодо дотримання термінів реєстрації у ЄРПН всіх податкових накладних та неможливість своєчасної сплати податкових зобов`язань по податку на додану вартість та податку на прибуток до моменту відновлення такої можливості.

У свою чергу, истом № 5151/6/31-00-04-01-05-06 від 22.08.2022 Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків повідомило ТОВ «Українська агропромислова група», що на дату надання відповіді Порядок № 225 ще не затверджено, а тому в результаті розгляді заяви № 3007/02 від 30.07.2022 відповідач повідомив, що питання розгляду заяви буде розглянуто після затвердження вищенаведеного Порядку №225.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази розгляду податковим органом питання, порушеного у листі-заяві позивача № 3007/02 від 30.07.2022, навіть після прийняття Порядку № 225, що вказує на протиправність такої бездіяльності з боку контролюючого органу.

Враховуючи обставину, що на момент подання листа до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС України та отримання відповіді від нього Міністерством фінансів України не було затверджено порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що ТОВ «Українська агропромислова група», як платник податків, здійснило всі належні дії щодо повідомлення податкового органу про неможливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків сплати податкових зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем вживалися належні та достатні заходи (направлення листів до контролюючого органу) з метою своєчасного (до дати набрання чинності Порядку №225) повідомлення контролюючого органу про неможливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків сплати своїх податкових зобов`язань.

Разом з тим, перевірка позивача проводилася податковим органом у квітні 2024 року (04.04.2024 складено акт перевірки), що свідчать про те, що відповідач протиправно не прийняв до уваги заходи, які вживалися позивачем до дати набрання чинності Порядку № 225, з метою своєчасного інформування про неможливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, затверджено Порядком № 225 та вступив в дію лише 06.09.2022.

Між тим, відсутність Порядку № 225, станом на момент виникнення спірних правовідносин, позбавило позивача права, довести неможливість виконання платником своїх податків обов`язків, визначених у пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, наявність яких спричинило неможливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку № 225 до платників податків/податковим агентів, які не можуть виконувати податкові обов`язки, передбачені Кодексом або інше, законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі орган застосовуються правила для підтвердження можливості чи неможливості виконання платником такого обов`язку, передбачені цим Порядком.

Підставами неможливості виконання платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів) є:

- втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів, комп`ютерного та іншого обладнання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації;

- неможливість використати чи вивезти документи, комп`ютерне та інше обладнання внаслідок ведення бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації;

- використання чи вивезення документів, комп`ютерного або іншого обладнання, пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я посадової особи платника податків або неможливе у зв`язку з встановленням уповноваженими органами державної влади відповідно до закону в умовах воєнного стану заборон та/або обмежень;

- можливість витоку інформації щодо обсягів та місць зберігання пального або спирту етилового та їх знищення надалі внаслідок складання та реєстрації акцизних накладних, та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо (виключно в частині виконання визначених цим абзацом обов`язків);

- відсутність у платника податків інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, збори, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову та фінансову звітність, відсутність можливості у власника призначити таких посадових осіб за умови відсутності у такого платника податків об`єктів оподаткування, або показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу, може бути пов`язана з такими обставинами: посадова особа є одночасно одним із власників юридичної особи за що відсутність співвласника (акціонера, учасника, засновника) унеможливлює прийняття рішення про призначення на постійній або тимчасовій основі іншої посадової особи; юридична особа заснована на власності окремої фізичної особи, яка одночасно є єдиною посадовою особою такої юридичної особи;

- перебування (податкова адреса платника податків та/або фактичне знаходження, знаходження виробничих потужностей тощо) на території населеного пункту, у якому ведуться воєнні (бойові) дії, який (які) знаходиться в оточенні (блокуванні) або тимчасово окупований збройними формуваннями російської федерації;

- інші обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), підтверджені документально. Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 225 до платників податків, у тому числі Щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, які на дату набрання чинності цим Порядком мають можливість подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків, застосовуються такі правила.

У разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30.09.2022 заяву про відсутність такої можливості (крім виконання обов`язку щодо реєстрації акцизних накладних та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо) разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225 до контролюючого органу в порядку передбаченому п. 8 цього розділу.

Згідно з п. 7 Розділу III Порядку № 225 платники податків, які не подали у строки, встановлені п. 3 та 4 цього розділу, заяви у довільній формі та відповідних документів (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи або щодо яких контролюючий орган прийняв вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання таким платником податків свого податкового обов`язку, вважаються такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Порядком № 225 встановлено, що для підтвердження платником неможливості виконання обов`язків платника податків, він повинен подати до 30.09.2022р. відповідну заяву та документи, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Тобто, норми Порядку № 225 визначили процедуру підтвердження платниками податків можливості чи неможливості до припинення або скасування воєнного стану на території України своєчасного виконання податкового обов`язку. Контролюючий орган наділений певною компетенцією щодо прийняття відповідного рішення за результатами розгляду заяви та документів, поданих платниками податків.

30.09.2022 ТОВ «Українська агропромислова група» подано до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків повторну заяву про неможливість виконання платником податків податкових обов`язків №2909/01 від 29.09.2022р., в тому числі щодо дотримання строків своєчасної сплати податкових зобов`язань по податку на прибуток.

У вказаній заяві зазначалось, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, через наявність обставин непереборної сили (форс-мажор) - військову агресію, введення воєнного стану із 24 лютого 2022 року, частковою окупацією території України ворогом, товариство тимчасово втратило можливість розпоряджатися значною кількістю належного їй товару (мінеральні добрива), що знаходиться на складі в тимчасово окупованій території - м. Херсон.

Крім того, як зазначає позивач, на території Херсонського морського торговельного порту (м. Херсон), що до 11.11.2022 був тимчасово окупованим, знаходились добрива, що належать ТОВ «Українська агропромислова група», загальною вартістю 332 522 385,57 грн. Акт звірки кількості товарно-матеріальних цінностей, що належать ТОВ «Українська агропромислова група» та знаходяться на території ТОВ «Херсонський порт» (Херсонський морський торговельний порт), ВМД на даний товар, інвойси на даний товар, бухгалтерська довідка та інші документи були надані при поданні до ДПС разом з заявою № 2909/01 від 29.09.2022.

Разом з тим, вищевказані підтверджуючі документи контролюючим органом належним чином не досліджувались, а письмові докази відповідача не містять жодних зауважень щодо їх достовірності та обґрунтованості.

Отже , в даному випадку, відсутність вини ТОВ «Українська агропромислова група» та безпідставність накладення на останнього штрафних санкцій, підтверджується наступними фактами:

- знаходження матеріальних активів позивача на тимчасово окупованій території в м. Херсон на території Херсонського морського торговельного порту, в період з 24.02.2022р. по 11.11.2022 р.;

- знищення внаслідок військової агресії РФ належного ТОВ «Українська агропромислова група» майна (товарно-матеріальних цінностей) на загальну суму 85 793 243,92 грн., обладнання та документації на нього, що зберігались на території Херсонського морського торговельного порту, на підставі договору на перевантаження імпортних вантажів №176Д від 26.12.2018р.

На підтвердження настання вказаних обставин позивачем надавалися наступні документи, а саме:

- акт інвентаризації № 0121/23 від 21.01.2023р., акт звірки з ТОВ «Херсонський порт» від 30.06.2022р., бухгалтерська довідка № 3006/1 від 30.06.2022р. про ТМЦ, що зберігались на території Херсонського морського торговельного порту;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №40000046, порушеного Херсонським РУП ГУПН в Херсонський області за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, тобто порушення законів і звичаїв війни, щодо майна позивача - мінеральні добрива (кабамід) в кількості 2038 тон, моноамонію фосфат у кількості 486 тон, через їх втрату внаслідок окупації військами російської федерації м. Херсон та неможливості вивезення товару - карбамід у кількості 719 тон через постійні обстріли території Херсонського морського торговельного порту;

- акт інвентаризації № 1004/24 від 10.04.2024р., складений в зв`язку з затопленням морського судна CURUOGLU-3 з вантажем ТОВ «Українська агропромислова група» - карбамід, УКТЗЕД , в кількості 719 тон та його знищенням внаслідок обстрілу території Херсонського морського торговельного порту військами російської федерації та прямого влучання снаряду в борт судна CURUOGLU-3 (затоплення судна 01.04.2024р.).

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на відсутність вини платника податку, як необхідної складової податкового правопорушення, яка обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій.

В межах спірних правовідносин, неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно несвоєчасної позивачем свого податкового обов`язку відбулось не з вини останнього, що виключає протиправність діяння платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.03.2024 р. по справі №280/2280/21.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Українська агропромислова група» 16.02.2024 року отримано сертифікати Херсонської Торгово-промислової палати № 6500-24-0271 від 08.02.2024 та № 6500-24-0270 від 08.02.2024 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військова агресія РФ проти України, тимчасова окупація, оточення (окупація) Херсонської міської територіальної громади Херсонської області щодо податкових обов`язків позивача перед центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС України через втрату активів компанії (карбамід 2800 тон та моноамоній-фосфат 486 тон) на території Херсонського морського торговельного порту м. Херсон. Період дії форс-мажорних обставин : дата настання - 24.02.2022 р, дата закінчення - тривають станом на 08.02.2024 р.

Вищенаведені документи підтверджують наявність непередбачуваних для позивача обставин, які унеможливили виконання ним своїх податкових обов`язків, що наведені в заяві №2909/01 від 29.09.2022 р. та № 2111/03 від 22.11.2022, в тому числі щодо дотримання строків своєчасної сплати податкових зобов`язань через втрату матеріальних активів товариства в зоні бойових дій внаслідок військової агресії РФ проти України. Зазначене не спростовано відповідачем, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Поряд із цим усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22).

Верховний Суд також неодноразово вказував у постановах від 05 грудня 2023 року у справі №917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17, тощо, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі №818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі №812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.12.2024 у справі № 380/839/24.

У даному випадку, за результатами розгляду заяви від 29.09.2022 № 2909/10 комісією з питань розгляду можливості чи неможливості виконання платником податків податкових обов`язків по ТОВ «Українська агропромислова група» прийнято попереднє рішення від 27.10.2022 №773/31-00-04-01-05 та запропоновано надати додаткові документи.

ТОВ «Українська агропромислова група», разом з додатковими підтверджуючими документами, направило до податкового органу лист-заяву № 2111/03 від 21.11.2022р. (вх. ГУ ДПС від 09.12.2022 № 8609/6) про неможливість виконувати обов`язки платника податків, в тому числі своєчасно сплачувати податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за лютий - жовтень 2022 року та податку на прибуток за 1 квартал 2022 року, півріччя 2022 року, 9 місяців 2022 року та подані підтверджуючі документи.

Відповідно до абз. 4 п. 1 розділу ІІІ Порядку № 225 платник податку може подати до контролюючого органу додаткові документи (копії документів) обґрунтування / пояснення на підтвердження зазначеної у заяві підстави (підстав) неможливості виконання платниками податків податкових обов`язків протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем отримання попереднього рішення.

Разом з тим, на підтвердження обставини порушення позивачем граничних строків, визначених Порядком № 225, контролюючим органом не надано належних доказів, а тому суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем доведено факт неможливості своєчасно виконувати свої податкові обов`язки.

Відповідно до абз. 8 п. 1 розділу ІІІ Порядку № 225, обов`язок доведення щодо можливості чи неможливості платником податків своєчасно виконати свій податковий обов`язок покладається на контролюючий орган. Контролюючий орган встановлює причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті збройної агресії російської федерації, безпосереднім впливом таких обставин саме на такого платника та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку, та керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку (далі - Рішення) за формою, що додається.

Разом з тим, письмові докази відповідача не містять вмотивованих доводів та не свідчать про встановлення контролюючим органом причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті збройної агресії РФ, безпосереднім впливом таких обставин саме на такого платника та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку.

Жодних зауважень щодо достовірності, обґрунтованості та належності наданих позивачем документів з боку контролюючого органу не встановлено.

Єдиним зауваженням з боку контролюючого органу щодо наданих позивачем документів є те, що ТОВ «Українська агропромислова група» пропущено граничні строки їх надання, що, в свою чергу, як вже встановлювалось судом вище, не знайшло свого підтвердження на підставі матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на момент прийняття контролюючим органом оскаржуваного ППР, позивач мав можливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки, а тому посилання відповідача про порушення відповідачем вимог п. 54.1 ст. 54, п. 57.1, ст. 57 ПК України є безпідставними з мотивів їх необґрунтованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 1 619 042,40 грн., а тому оскаржуване ППР № 1225/Ж10/31-00-04-01-05-31 від 13.05.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, оскаржуване ППР скасуванню, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

О.М. Оксененко

Повний текст виготовлено 11.11.2025 року