Справа № 240/12250/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12250/21

Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

11 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

25.07.2025 та 04.08.2025 до Житомирського окружного адміністративного суду за вх. №59358/25 та №61243/25 надійшли заяви ОСОБА_1 , подані нею у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

У заявах ОСОБА_1 просила ухвалити рішення яким Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити новий та достатній строк для подання оформленого, згідно вимог ст.382-2 КАС України звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року в частині виплати нарахованої за судовим рішення суми боргу з доказами щодо її виплати.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року заяви ОСОБА_1 від 25.07.2025 та від 04.08.2025 за вх. №59358/25 та №61243/25 про встановлення судового контролю за виконання рішення суду у справі №240/12250/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року про залишення без розгляду заяви про встановлення нового та достатнього строку для подання оформленого, згідно вимог ст.382-2 КАС України звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року в частині виплати нарахованої за судовим рішення суми боргу з доказами щодо її виплати, постановити нове рішення яким заяви задовольнити.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження відповідно до вимог п.1,3 ч.1 ст.311 КАС України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 08 вересня 2021 року по праві №240/12250/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати із 30.11.2020 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 30.11.2020 нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати до Житомирського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №240/12250/21 у місячний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання вказаної ухвали суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області листом №0600-0306-8/23845 від 11 березня 2025 року подано звіт щодо виконання вказаного судового рішення у справі №240/19149/21 який ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року прийнято.

За прийнятим судом звітом рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року вважається виконаним не у повному обсязі.

Згідно розрахунку Відповідача, за період з 30.11.2020 по 28.02.2022 та з 01.10.2022 по 31.08.2023 роки позивачу підлягає виплаті 168145,18 грн. - сума спірного за судовим рішенням підвищення до пенсії, яка, відповідачем рахується як заборгованість.

Згідно зі ст.381-1 КАС України (у редакції Закону №4094-ІХ від 21.11.2024) суд, який розглянув справу як суд першої інстанції здійснює судовий контроль за виконанням судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судового рішення може здійснюватись у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.382 КАС України (у редакції Закону №4094-ІХ від 21.11.2024) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з положеннями абз.2 ч.1 ст.382 КАС України (у редакції Закону №4094-ІХ від 21.11.2024) в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Застосування судом механізму контролю за виконанням власного рішення може здійснюватись, як у момент його постановлення так і після набрання ним законної сили, причому не залежно від того видався у справі на забезпечення виконання судового рішення відповідний виконавчий документ чи не видався, наслідків його примусового виконання та обсягу вжитих заходів забезпечення його примусового виконання.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній у рішеннях Верховного Суду від 05.07.2018 та від 19.11.2022 у справі № 206/3911/17(2-а/206/113/17).

Колегія суддів також зауважує, що доказів сплати відповідачем визначеної ним же, на виконання рішення суду від 08 вересня 2021 року суми заборгованості, на час розгляду справи, матеріали справи - не містять.

Тому, оскільки, в поданих позивачем заявах від 25 липня 2025 року та 04.08.2025 року вимагається встановлення нового та достатнього строку для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області оформленого, згідно вимог ст.382-2 КАС України, звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, а саме в частині виплати нарахованої за судовим рішення суми боргу з доказами щодо її виплати, то, посилання суду першої інстанції що ним уже надана оцінка правомірності застосування відповідачем положень статті 45 Закону №4059-IX, при перерахунку пенсії у 2025 році не свідчить про законність підставності повернення зазначених заяв без розгляду.

Колегія суддів констатує, що правомірності дій органу Пенсійного фонду при обрахунку позивачу підвищення до пенсії, визначеного статтею 39 Закону №796-XII, з 01.01.2025, із застосуванням положень статті 45 Закону №4059-IX, судом уже була надана оцінка в попередніх судових рішеннях, і, в даному випадку, вимоги заяв стосуються саме виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року в частині виплати нарахованої за судовим рішення суми заборгованості з наданням доказів щодо її виплати, а не в частині правомірності застосування положення статті 45 Закону №4059-IX з 01.01.2025 року.

Тому, залишаючи без розгляду заяви від 25.07.2025 року та 04.08.2025 року, суд помилково ототожнив їх із заявами від 20.12.2024, 06.01.2025, 10.01.2025 та 21.02.2025 на стадії ініціювання позивачем питання встановлення судового контролю, а оскільки заяви від 25.07.2025 та 04.08.2025 подані після прийняття судом звіту та ґрунтуються на положеннях ч.11 ст.382-3 КАС України, відповідно до якої суд має лише один варіант поведінки - зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, судом першої інстанції не враховано, імперативних положень ч.11 ст.382-3 КАС України які встановлюють, що якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів зауважує, що обов`язок здійснення судового контролю є безперервним і триваючи до повного виконання судового рішення процесом.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У статтях 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Беллет проти Франції», Серії A №333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - «Конвенція») містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви №38366/97, №38688/97, №40777/98, №40843/98, №41015/98, №41400/98, №41446/98, №41484/98, №41487/98, №41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Pйrez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява №3256-57) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, суд не повинен тлумачити положення статті 167 КАС України у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, а також формально підходити до цих правових норм.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у справах №420/45/20, №215/4776/18 та №215/5994/18.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань.

Нормами процесуального Закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду. У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу щодо відповідача - суб`єкта владних повноважень. Проте, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Таким чином, залишаючи без розгляду заяву судом не враховано, що обов`язок у забезпеченні виконання судового рішення, яке набрало законної сили, поширюються не тільки на особу щодо якої його ухвалено, а також і на суд який постановив дане судове рішення.

Колегія суддів вважає, що оскільки суд обмежившись загальною оцінкою процесуального законодавства не розглянув вказані заяви по суті, а вказавши на необґрунтованість та безпідставність поданих заяв і повернув їх без розгляду, то, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з приписами п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року скасувати.

Заяви ОСОБА_1 від 25.07.2025 та 04.08.2025, про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протягом трьох місяців з дати отримання ухвали суду, подати до Житомирського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року по справі №240/12250/21 в частині виплати нарахованої за судовим рішення суми боргу з доказами щодо її виплати.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.