Справа № 826/22509/15
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

В 2015 році ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 285-к від 21.08.2015 Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на роботі;

- стягнути з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 22.03.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправним та скасовано наказ № 285-к від 21.08.2015 Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління в Херсонській області та АР Крим;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління в Херсонській області та АР Крим з 22.08.2015;

- стягнуто з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дня наступного за днем винесення наказу про звільнення по день поновлення на посаді, з виключенням компенсації середнього заробітку, отриманого позивачем за період працевлаштування за новим місцем роботи.

Постановою Верховного Суду від 17.07.2019 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 у справі № 826/22509/15 в частині стягнення з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дня наступного за днем винесення наказу про звільнення по день поновлення на посаді, за виключенням компенсації середнього заробітку, отриманого позивачем за період працевлаштування за новим місцем роботи та направлено у цій частині вимог на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019 прийнято до провадження адміністративну справу № 826/22509/15 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX та Порядку №399 на підставі акту приймання-передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 15.01.2025, згідно супровідного листа Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 №01-19/474/25 до Донецького окружного адміністративного суду передано 4132 судові справи, у тому числі адміністративну справу № 826/22509/15.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 826/22509/15 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Криловій М.М.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 826/22509/15, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2025 адміністративний позов задоволено:

- стягнуто з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (адреса: м. Київ, вул. Краківська, 17; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з з 22.08.2015 по 20.12.2016 у розмірі 56 186,70 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України звернулось із апеляційною скаргою, в якій воно просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення необхідно змінити, виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів вважає за необхідне звертунти увагу, що Верховний Суд, скасовуючи своєю постановою від 17.07.2019 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 у справі № 826/22509/15 в частині стягнення з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дня наступного за днем винесення наказу про звільнення по день поновлення на посаді, за виключенням компенсації середнього заробітку, отриманого позивачем за період працевлаштування за новим місцем роботи та направляючи справу у цій частині вимог на новий розгляд до суду першої інстанції, вказав, що під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій не порушувалося питання про розрахунок суми, що підлягає стягненню з відповідача, не було визначено кількість днів вимушеного прогулу, не було витребувано відповідні докази та розрахунки у сторін. Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій не повно з`ясовано обставини справи щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, через не дослідження доказів з цього приводу та відповідно не визначення суми, яку необхідно стягнути з відповідача, що є порушенням положень статей 9, 242, 308 КАС України.

Отже, спірним питанням у даній справі є розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що наказом Держенергоефективності від 21.12.2016 № 269-к «Щодо поновлення на посаді» скасовано наказ від 21.08.2015 № 285-к «Щодо звільнення з посади» та поновлено позивача (за його згодою) на посаді начальника відділу енергетичного аудиту, сертифікації та енергоменеджменту Управління енергетичного менеджменту та стандартизації Департаменту технічного регулювання енергоефективності, а тому спірні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.08.2015 по 20.12.2016 становить 60 748,74 грн. (179,73 грн. х 338 днів). При цьому, оскільки позивачу було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4 562,04 грн., то сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.08.2015 по 20.12.2016, яка підлягає стагненню на користь позивача становить 56 186,70 грн. (60 748,74 грн. - 4562,04 грн.).

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, правової оцінки та обставин у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що за період часу з 22.08.2015 по 20.12.2016 кількість робочих днів становить 336 днів, що в свою чергу повністю не узгоджується з позицією, викладеною в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2025, який встановив, що кількість робочих днів за цей період становить 338 робочих днів.

Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 27 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу II Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом 3 пункту 2 розділу II Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку (абзац 4 пункту 2 розділу II Порядку №100).

Згідно з абзацом 1 пункту 3 розділу IIІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

За приписами абзацу 3 пункту 3 розділу IIІ Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 4 розділу IIІ Постанови №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються:

а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками);

б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо);

в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових);

г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності);

д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо;

е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати;

є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором;

ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування;

з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку;

и) виплати, пов`язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо;

і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування;

ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством);

й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства;

л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 8 розділу IV Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що згідно з пунктом 2 розділу II Порядку № 100, період, за який має обчислюватись середня заробітна плата позивача, є червень та липень 2015 року (два повні місяці роботи позивача до місяця, в якому відбулося звільнення), що не заперечувалось сторонами у справі.

Відповідачем суду першої інстанції надано довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 , відповідно до якої середньоденний заробіток за два місяці, що передували місяцю звільнення (червень-липень 2015) становить 179,73 грн. (т. 2 а.с. 64).

З листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» (з урахуванням листа Міністерства соціальної політики України 18.09.2015 № 560/13/133-15 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік») вбачається, що відповідно до статті 73 КЗпП у 2015 році за набранням чинності Закону України "Про внесення зміни до статті 73 Кодексу законів про працю України" від 5 березня 2015 року № 238-VIII на підприємствах, в установах, організаціях робота не проводиться у такі святкові і неробочі дні:

- 1 січня - Новий рік;

- 7 січня - Різдво Христове;

- 8 березня - Міжнародний жіночий день;

- 12 квітня - Пасха (Великдень);

- 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих;

- 9 травня - День Перемоги;

- 31 травня - Трійця;

- 28 червня - День Конституції України;

- 24 серпня - День незалежності України;

- 14 жовтня - День захисника України.

Отже, у 2015 році встановлено наступну кількість робочих днів:

- у серпні (з 22.08.2015) - 5 робочих днів, так як 25, 26, 27, 28, 31 серпня 2015 року - робочі дні, а 22, 23, 24, 29, 30 серпня 2015 року - вихідні дні;

у вересні - 22 робочих дні;

у жовтні - 22 робочих дні;

у листопада - 21 робочий день;

у грудні - 23 робочих дні.

Всього у 2015 році - 93 робочих днів.

З листа Міністерства соціальної політики України 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» вбачається, що відповідно до статті 73 КЗпП України у 2016 році на підприємствах, в установах, організаціях робота не проводиться у такі святкові і неробочі дні:

- 1 січня - Новий рік;

- 7 січня - Різдво Христове;

- 8 березня - Міжнародний жіночий день;

- 1 травня - Пасха (Великдень);

- 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих;

- 9 травня - День Перемоги;

- 19 червня - Трійця;

- 28 червня - День Конституції України;

- 24 серпня - День незалежності України;

- 14 жовтня - День захисника України.

Отже, у 2016 році встановлено наступну кількість робочих днів:

- у січні - 19 робочих днів;

у лютому - 21 робочий день;

у березні - 22 робочих дні;

у квітні - 21 робочий день;

у травні - 19 робочих днів;

у червні - 20 робочих днів;

у липні - 21 робочих день; у серпні - 22 робочих дні;

у вересні - 22 робочих дні;

у жовтні - 20 робочих днів; у листопаді - 22 робочих дні;

у грудні (по 20.12.2016) - 14 робочих днів, так як 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20 грудня 2016 року - робочі дні, а 3, 4, 10, 14, 17, 18 грудня 2016 року - вихідні дні;

Всього у 2016 році - 243 робочих дня.

Отже, за період часу з 22.08.2015 по 20.12.2016 кількість робочих днів становить 336 робочих днів, а не 338 робочих днів, як було зазначено судом першої інстанції.

Вищевикладене свідчить про те, що розмір середньої заробітної плати становить 60 389, 28 грн. (179, 73 грн. х 336 днів), чого не було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, з голяду на те, що позивачу було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4 562,04 грн., то сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.08.2015 по 20.12.2016, яку необхідно стягнути на користь позивача становить 55 827, 24 грн. (60 389, 28 грн. - 4 562, 04 грн.).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з з 22.08.2015 по 20.12.2016 у розмірі 55 827,24 грн.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував та помилково стягнув середній заробіток у розмірі 56 186,70 грн., а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції слід змінити в мотивувальній і резолютивній частинах та викласти другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (адреса: м. Київ, вул. Краківська, 17; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.08.2015 по 20.12.2016 у розмірі 55 827, 24 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять сім гривень 24 коп.)».

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову, однак, останній не вірно застосував до спірних правовідносин норми права та не повно встановив обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його змінити в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи і частково порушено норми матеріального та процесуального права.

При цьому, оскільки у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції помилково вказано відповідача «Державна служба України з безпеки на транспорті» замість «Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України», то колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2025 змінити в мотивувальній та резолютивній частинах.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2025 в наступній редакції:

«Стягнути з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (адреса: м. Київ, вул. Краківська, 17; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.08.2015 по 20.12.2016 у розмірі 55 827, 24 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять сім гривень 24 коп.».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 10.11.2025.