Справа № 755/20591/25
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/704/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"11" листопада 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Катющенко В.П., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду міста Києва 13.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка 23.10.2025 передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24.10.2025 позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк на усунення недоліків.

27.10.2025 до суду від позивача надійшли два клопотання про безумовне та повне звільнення від сплати судового збору та заява про усунення недоліків у якій викладена уточнена позовна заява.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03.11.2025 позовна заява була повторно залишена без руху та позивачу надано строк на усунення недоліків.

04.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, яка передана головуючому судді 07.11.2025. При цьому, до вказаної заяви позивачем не було долучено доказів сплати судового збору, а у заяві повторно викладені доводи щодо безумовного її звільнення від сплати судового збору.

Вивчивши подані до суду документи, приходжу до наступного.

Так, підставами для залишення позовної заяви без руху слугувало те, що позивачем не сплачено судовий збір та підстав для звільнення позивача від його сплати судом встановлено не було.

У заяві про усунення недоліків, позивач повторно наполягала на безумовному звільненні її від сплати судового збору посилаючись на практику ЄСПЛ.

З огляду на викладені позивачем доводи щодо її безумовного звільнення від сплати судового збору, суд вважає їх необґрунтованими, а позивача такою, що не звільнена від сплати судового збору.

Так, в ухвалах Дніпровського районного суду міста Києва від 24.10.2025 та 03.11.2025 судом встановлено відсутність пільг щодо сплати судового збору при зверненні до суду в даній категорії справ та відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Посилання позивача у заявах, поданих на виконання вказаних ухвал суду, на практику ЄСПЛ у справах Kreuz v. Poland; Weissman and Others v. Romania, де суд визнає, що надмірні/непропорційні збори становлять порушення доступу до суду, є необґрунтованими, а наведені рішення не є релевантними.

У рішенні від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) Європейський суд з прав людини встановив, що збір, який мав сплатити заявник дорівнював середньому

річному заробітку у Польщі на той час і такий збір, який вимагався від заявника за розгляд його справи, був надмірним.

У цій справі ЄСПЛ проаналізував доходи заявника і вимоги суду щодо сплати відповідного розміру збору та не констатував наявність підстав для безумовного звільнення заявника від їх сплати.

У п.60 цього рішення Суд постановив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

У рішенні від 24.05.2006 у справі «Вейсмани проти Румунії» (Weissman and Others v. Romania) Європейський суд з прав людини встановив, що заявники не сплатили державного мита за подання позову, сума якого складала понад 320 тисяч євро. Європейський суд відзначив, що розмір державного мита, яке мали сплатити заявники, безсумнівно, був дуже високим для будь-якого звичайного учасника судового розгляду.

В той же час, у даній справі позивач не подала до суду доказів в підтвердження її майнового стану, щоб у сукупності з розміром судового збору який вона має сплатити, свідчив про те, що такий судовий збір є надмірним та неспроможнім до сплати позивачем.

При цьому, згідно ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлено з 01.01.2025 мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8 000 грн. Збір який мала сплатити позивач при звернені до суду з цим позовом становить 484,48 грн, що не може вважатися надмірним, за відсутності відомостей щодо майнового стану позивача.

У справі ж «Зубац проти Хорватії» (ZUBAC v. CROATIA), на яку також посилається позивач, Європейський суд з прав людини постановив, що порушення пункту 1 статті 6 Конвенції не було, а справа «Озтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) стосувалася покладання на заявника витрат з оплати гонорару перекладача.

З огляду на викладені доводи, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач безпідставно не виконала вимоги суду викладені в ухвалах про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, через не усунення недоліків.

Частиною 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 169, 248, 294 КАС України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ткаченка Дмитра Миколайовича про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - вважати такою, що не подана, та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили в строк і в порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала суду може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://dn.ki.court.gov.ua.

Суддя: