Справа № 560/6470/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6470/25 Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

04 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача: Мащук В.В., представника відповідача: Бачук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.02.2025 року: №, нарахування грошового зобов`язання за платежем :податок на доходи фізичних осіб в сумі 2193189.60 грн., № нарахування грошового зобов`язання за платежем: військовий збір в сумі 182765 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в жовтні 2024 року через Укрпошту від Головного управління ДПС у Хмельницькій області отримав акт від 08 жовтня 2024 року про проведення відносно нього документальної невиїзної позапланової перевірки. В акті, Головним управлінням ДПС у Хмельницької області зазначено, що ОСОБА_1 списано АТ"СЕНС БАНК" заборгованість по кредитному договору, яким подано податковий розрахунок за формою 1 ДФ. Однак, позивачем не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2020 рік в результаті чого занижено та не сплачено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік в сумі 2193189,6 грн., а також занижено та не сплачено суму військового збору за 2020 рік в сумі 182765,8 грн.

Вказував, що будь-яких порушень податкового кодексу не здійснював, але контролюючий орган не звернув уваги на його заперечення, скаргу та посилання на статті ПК України.

Вважає, що складений акт перевірки є не обґрунтований та винесені повідомлення рішення не можуть вважатися правомірним, оскільки вони складені в порушення статті 19 Конституції України та статей ПК України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що наявні у справі докази свідчать, що контролюючим органом не вжито заходів для перевірки отриманої ним інформації, що міститься в базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС, зокрема, стосовно здійснених Банком операцій з анулювання (прощення) заборгованості, стану розрахунків за договором про іпотечний кредит, інших даних, що впливають на визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Вважає, що сума прощеного боргу, яка визначена контролюючим органом лише на підставі довільних письмових повідомлень банку, без дослідження первинних документів, не є документально підтвердженою відповідачем.

23.10.2025 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшли пояснення представника позивача, у яких, серед іншого, вказується на відсутність правових підстав для нарахування позивачу податків на доходи з фізичних осіб за 2020 рік.

24.10.2025 року від Головного управління ДПС у Хмельницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві представник відповідача вказує, що відповідно до наявної в податкового органу податкової інформації, платник податків-фізична особа ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду отримав доходи, які згідно з Податковим кодексом підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи та сплаті податку на доходи фізичних осіб і військового збору. Вказує, що позивачем ні до перевірки, ні до заперечень, ні до адміністративного оскарження, ні до позову не надано жодних документів, які б підтвердили непричетність до отримання доходів. Натомість, ГУ ДПС у Хмельницькій області, проаналізувавши податкову інформацію, отриману в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Вважаємо, що відомості з власних інформаційних баз даних, а саме з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, є належними, допустимими, достовірними та достатніми в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

27.10.2025 року до суду надійшли пояснення адвоката Яковчука П.М. У поданих поясненнях адвокат - Мащук В.В. вказав, що Позивача 10.09.2024 року запросили в податкову службу і вручили відомості із Державного реєстру платників податків, що AT «СЕНС БАНК» в 4 кварталі 2020 року нараховано та виплачено 12 184 386 грн. як пояснили працівники податкової - це списаний банком кредит. Відповідно до п.42.4 ст.42 Податкового кодексу платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Позивач пояснив що про даний факт йому раніше не було відомо оскільки банк письмово його не повідомляв. В подальшому була проведена документальна перевірка по факту списання кредиту і було нараховано податок з доходу фізичних осіб та військовий збір із суми 12 184386 грн.. Винесено податкові повідомлення та нараховано військовий збір 182 765.80 грн. та 2 193 189.60 грн. податок на доходи фізичних осіб. Позивач звертався із письмовою заявою до податкової надати документи на підставі яких нараховані податки однак було відмовлено, як і відмовлено банком в наданні документів отримання та списання кредиту з посиланням на банківську таємницю.

На вимогу суду банк надав інформацію з якої вбачається що сума отриманого кредиту складає 8 000 000 (вісім мільйонів) гривень, банк подав податковий розрахунок в електронному виді на 12 184 386 грн. підписаний керівником та головним бухгалтером. Із поданого банком розрахунку до податкової служби слідує, що банк подав недостовірні відомості оскільки кредиту отримано вісім мільйонів а у податковому розрахунку - 12 184 386 грн.

Вважає, що контролюючим органом не вжито заходів для перевірки отриманої ним інформації, що міститься в базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС, зокрема, стосовно здійснених Банком операцій з анулювання (прощення) заборгованості, стану розрахунків за договором про іпотечний кредит, інших даних, що виливають на визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивач підтримав вимог викладені у апеляційній скарзі та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши представників сторін, дослідивши подані сторонами докази та заяви, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1, п.78.4, п.78.6 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82, з урахуванням пп.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України №2755-VІ (далі ПК України), відповідно до наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 30.08.2024 №3610-П про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань повноти нарахування податків і зборів від отриманого доходу у вигляді списання заборгованості за якою минув строк позовної давності за 2020, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Копію наказу про проведення документальної невиїзної перевірки від 30.08.2024 №3610-П, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 30.08.2024 №934 направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (згідно відмітки на рекомендованому повідомленні лист вручено особисто 07.09.2024).

Перевірку проведено в приміщенні Славутської ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області, за адресою: вул. Козацька, буд.26, каб. 306, м. Славута.

За результатами проведеної перевірки складено Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2020 по 31.12.2020» №21842/22-01-24-06/ НОМЕР_1 від 08.10.2024.

В Акті перевірки зазначено: «Документальною невиїзною перевіркою встановлені порушення платником податків ОСОБА_1 : - пп.16.1.2, пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1, ст.179 ПК України, в результаті чого не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік; - пп.164.2.7 п.164.2 ст.164, п.167.1. ст.167, п. 179.1, п.179.2, п.179.7, ст. 179 ПК України, в результаті чого занижено та не сплачено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік у сумі 2 193 189,60 гривень; - вимоги пп.164.2.7 п.164.2 ст.164 та п.п.1.2, п.п.1.4 пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в результаті чого занижено та не сплачено суму військового збору за 2020 рік у сумі 182 765,80 гривень".

Копію Акта перевірки надіслано засобами поштового зв`язку за адресою фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення (згідно відмітки на рекомендованому повідомленні лист вручено особисто 12.10.2024).

20 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подано заперечення на Акт перевірки. За результатами розгляду Комісією заперечень, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповіді на заперечення на Акт перевірки №6005/10/22-01-24-06 від 08.11.2024.

ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято такі податкові повідомлення-рішення: - № від 15.11.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 228 457,25 грн за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (основний платіж 182 765,8 грн, штрафні санкції 45 691,45 грн); - № від 14.11.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 2 741 487,00 грн за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (основний платіж 2 193 189,60 грн, штрафні санкції 548 297,40 грн); - № від 20.11.2024, яким застосовано штрафні санкції в сумі 340,00 грн.

Копії зазначених податкових повідомлень-рішень та розрахунку штрафних санкцій надіслано засобами поштового зв`язку за адресою фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення (згідно відмітки на рекомендованому повідомленні лист вручено особисто 30.11.2024).

Рішенням Державної податкової служби України від 07.02.2025 №3734/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 02.12.2024 скасовано ППР № від 20.11.2024, № від 14.11.2024 в частині застосування штрафної санкції у розмірі 548 297,40 грн, № від 15.11.2024 в частині штрафної санкції у розмірі 45 691,45 грн, а в інших частинах зазначені ППР залишено без змін.

З врахуванням зазначеного рішення, ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято нові податкові повідомлення-рішення: - № від 20.02.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 2193189,60 грн за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»; - № від 20.02.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 182765,8 грн за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування».

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновком суду першої інстанції по суті спору з огляду на таке.

Згідно з пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України) визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з пп.19-1.1.4, п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пункт 75.1 ст.75 ПК України визначає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до наявної в податкового органу податкової інформації, платник податків фізична особа ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду отримав доходи, які згідно з Податковим кодексом підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи та сплаті податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

Положеннями п.163.1 ст.163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, а саме: будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно п.п.164.2.7, п.164.2, ст.164 ПК України базою оподаткування є дохід: сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.

Прожитковий мінімум станом на 01.01.2020 року становив 2027,00 грн (ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII), відповідно, 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року становить 1013,50 грн (2027,00 грн * 50%). Таким чином, у випадку перевищення зазначеної суми, сума заборгованості вважається доходом та підлягає оподаткуванню.

Згідно ст.72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органу ДПС використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ, від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, за наслідками податкового контролю, а також інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, зокрема, відомості декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та/або добровільно чи за запитом надана органу ДПС в установленому законом порядку. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи ДПС завдань та функцій.

Положення пп.83.1.1, 83.1.2, 83.1.6 п.83.1 ст.83 ПК Кодексу передбачають, що матеріалами, які є підставами для висновків під час проведення перевірок є документи, визначені Кодексом, податкова інформація та інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи ДПС.

Як слідує з матеріалів справи, згідно договорів про надання траншу №SME0015223 від 04.07.2008 року, отримано кредит на суму чотири мільйони шістсот дев`яносто одна тисяча сімсот чотири гривні 51 копійка; №SME0015062 від 03.07.2008 року, отримано кредит три мільйони триста вісім тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень 49 копійок.

Кредит отримано ОСОБА_1 від ЗАТ «Альфа - Банк» строком на 84 місяці тобто на 7 років.

Всього отримано кредиту - вісім мільйонів гривень, що підтверджується відповіддю AT «СЕНС БАНК» на вимогу суду (вихідний №298-24 від 21.07.2025 року та доданими договорами).

З наданої Головному управлінню ДПС у Хмельницькій області інформації, яка використана контролюючим органом при проведенні перевірки позивача, що у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за четвертий квартал 2020 року, AT "Сенс Банк" відобразив нарахований та виплачений ОСОБА_1 дохід з ознакою доходу "126" у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, після закінчення строку позовної давності, в розмірі 12184 386,64 грн.

Тобто банк зазначив суму отриманого кредиту в 12 184 386.64 грн. оскільки сума такого кредиту складала 8 000 000.00 грн..

Як зазначено позивачем, про списання кредитної заборгованості йому стало відомо лише 10.09.2024 року в Славутській податковій інспекції де було вручено Відомість з Державного реєстру про нарахування ОСОБА_1 податку та військового збору станом на 10.09.2024 року за підписом ОСОБА_2 (відомість додана до позовної заяви).

Згідно Відомості з Державного реєстру фізичних осіб про нарахований дохід станом на 10.09.2024 року, поданої AT «СЕНС БАНК», для ОСОБА_1 нараховано 12 184 386.64 грн..

На підставі наказу від 30.08..2024 №3610 головний державний інспектор Головного управління ДПС у Хмельницькій області Кунченко О.М.. провела документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2020 до 31.12.2020, за результатами якої складений Акт перевірки від 05.10.2024 №21842/22-01-24-06-/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки №21842).

У ході проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено порушення ОСОБА_1 :

-ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік;

- пп. абз. "д" 164.2.17 п.164.2 ст.164, 179 ПК України - донарахований податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2020 рік у сумі 2 193 189.,60 грн:

- пп.164.2.7. п.164.2. ст.164 та п.п 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX, ПК України в результаті чого - донарахований військовий збір за 2020 рік у сумі 182 765.,80 грн.

До таких висновків контролюючий орган дійшов в пункті 1.5. Акта перевірки №21842:... Відповідно до листа AT "Сенс -Банк від 06.08.2024 №35925 - 09.06.2024 року, фізичній особі платнику податків ОСОБА_1 списано суму заборгованості, за якою минув строк позовної давності, в четвертому кварталі 2020р. в сумі 12 184 386.64 грн, що відображено в "Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) за ознакою доходу 126" відповідно до абз."д" 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Фізична особа платника податку ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік до ГУ ДПС Хмельницькій області не подав, дохід отриманий у вигляді додаткового блага за ознакою доходу "126" за 2020 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2020 рік не сплатив...

В пункті 1.6 Акту зазначено що ОСОБА_1 направлено лист - запрошення до декларування №9057/6/2201-24 -06 від 06.08.2021 року.

На підставі Акта перевірки №21842 контролюючий орган 01.03.2024 прийняв податкові повідомлення-рішення:

- від 20.02.2025 року № грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 2 193 189.60гривень:

- від 20.02.2025 року № грошове зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 182 765 гривень 80 копійок.

На заперечення позивача в якому, окрім іншого, він просив надати документи на підставі яких складено акт (запрошення про декларування від 06.08.2021 року; лист банку; дані Державного реєстру речових прав), оскільки з актом перевірки останні, як додати до акту не були надіслані, контролюючий орган відмовив в їх наданні (заперечення та відповідь на нього долучено до матеріалів справи).

За скаргою до ДПС України що до ненадання документів ГУ ДПС в Хмельницькій області, скарга залишена без задоволення, рекомендовано звертатись до AT «Сенс - Банк» (скарга та відповідь долучено до матеріалів справи).

На звернення позивача до AT «Сенс - Банк» про надання документів про отримання кредиту та його списання, йому відмовлено в їх наданні з посиланням на банківську таємницю (запити та відповіді банку в матеріалах справи).

Надаючи оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів вважає висновки Акту перевірки №21842 такими, що складені без дослідження усіх обставин списання AT "Сенс - Банк" основної кредитної заборгованості, що має наслідком визнання спірних ППР протиправними та їх скасування.

Колегія суддів погоджується, що сума кредиту, списана (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З огляду на зазначене, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оподатковуваним доходом позивача може бути лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 26.03.2020 у справі №817/1670/16, від 18.04.2019 у справі №815/6886/15, від 15.03.2019 у справі №818/1102/16.

Що до дотримання вимоги абз."д" п.п 164.2.17. п.164.2. ст.164 ПК України щодо повідомлення Банком ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу у спосіб, визначений цією нормою, колегія суддів зазначає.

Згідно ст.42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку затвердженого Постановою КМ України №270 від 05.03.2009 року, пункт 81 під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище.

Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

Як уже зазначено вище, в пункті 1.6 Акту зазначено що ОСОБА_1 направлено лист-запрошення до декларування №9057/6/22-01-24-06 від 06.08.2021 року. Однак таке запрошення, як зазначив позивач, йому не надходило і він його не отримував. Доказів зворотнього - не надано.

Суд першої інстанції не дослідив даного факту та не надав останньому належної правової оцінки.

Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, у постанові від 25 липня 2019 року у справі №826/13000/18, вже звертав увагу, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ураховуючи завдання адміністративного судочинства та юрисдикцію адміністративних судів під час розгляду та вирішення адміністративної справи, суд наділений усією повнотою повноважень щодо перевірки оспорюваного рішення суб`єкта владних повноважень не лише на предмет його законності, тобто чи було таке рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, але й з точки зору дотримання інших критеріїв, перелік яких наведено у частині другій статті 2 КАС України.

Отже спірні рішення відповідача повинні були бути перевіреними адміністративним судом на предмет законності та легітимності в частині дотримання процедури їх прийняття.

Водночас, у іншій справі у постанові від 26.06.2019 у справі №1640/3394/18 Верховний Суд указував, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

У цій постанові Верховний Суд визначив, що суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Тож, у підсумку, Верховний Суд у справі №1640/3394/18, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. На думку Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Параграф 1 Глави 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначає основні положення про докази.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто докази - це урегульована процесуальним законодавством, існуюча у певній процесуальній формі інформація (фактичні дані), яка надає можливість адміністративному суду, що розглядає справу, достеменно або певним чином відтворити та встановити усі обставини публічно-правового спору, які мають значення для правильного вирішення адміністративної справи.

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням їхньої якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного судового рішення.

Так, докази мають бути: належними (ст.73 КАС України); допустимими (ст.74 КАС України); достовірними (ст.75 КАС України); достатніми (ст.76 КАС України).

Згідно зі ст.74 КАС України (допустимість доказів) суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно, тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ.

До таких висновків щодо сутності доказів та, зокрема, визначення критеріїв їх допустимості дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2022 року у справі №280/8987/20.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів вважає, що сума прощеного боргу, яка визначена контролюючим органом лише на підставі довільних письмових повідомлень банку, без дослідження первинних документів, з`ясування суми основного боргу, дати анульовання (прощення) банком як основного боргу, не є документально підтвердженою відповідачем у належний спосіб.

Наявні у справі докази свідчать, що контролюючим органом не вжито заходів для перевірки отриманої ним інформації, що міститься в базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС, зокрема, стосовно здійснених Банком операцій з анулювання (прощення) заборгованості, стану розрахунків за договором про іпотечний кредит, інших даних, що впливають на визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що Банком дотримані вимоги абз. "д" п.п 164.2.17. п.164.2. ст.164 ПК України щодо повідомлення ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу у спосіб, визначений цією нормою, оскільки жодних доказів на підтвердження цих доводів відповідач суду не надав.

Не надав таких доказів і AT "Сенс Банк", який є правонаступником "Альфа-Банк" на вимогу ухвали суду першої інстанції від 07.07.2025.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржені податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, оскільки вони не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачу у визначених сумах податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік та військового збору, а також для подання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан за 2020 рік.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували твердження позивача про протиправність оспорюваних ППР.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив та не дослідив усіх доказів по справі.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись ст.315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови - про задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви (15140,00 грн) та апеляційної скарги (22710,10 грн), у загальному розмірі 37850,10 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Прийняти нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- від 20.02.2025 року № грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 2 193 189,60 грн.;

- від 20.02.2025 року № грошове зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 182 755,80 грн.;

- від 20.11.2024 року № грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування штрафні санкції 340,00 грн. (нарахованих податкових зобов`язань за 2020 рік).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 44070171) 37850,10 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 листопада 2025 року

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Шидловський В.Б.