Справа № 698/682/25
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/682/25
Провадження №2-а/698/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Лазаренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Триліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови № 145 від 25.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 145 від 25.07.2025 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу закрити.

В обґрунтування позову посилався на те, що 01.08.2025 року він отримав через поштове відділення Укрпошта лист, з якого йому стало відомо, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову про адміністративне правопорушення № 145 від 25.07.2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.. Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки повістку із зобов`язанням з`явитися на 09 год. 00 хв. 29.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не отримував та про її існування йому не було відомо, і крім того, в період з 24.06.2025 року по 30.06.2025 року він перебував в хірургічному відділенні КНП «Калинопільська ЦРЛ». Вказує, що оскаржувана постанова винесена у його відсутність.

Крім того, в додаткових поясненнях посилаючись на Закон України № 3696 від 09.05.2024 року та № 1951-VIII вказує, що відповідач ухвалюючи спірну постанову, всупереч імперативних вимог ст..ст. 7, 9, 247, 251, 252 КУпАП, не дослідив обставин справи, не встановив наявність складу адміністративного правопорушення, не зібрав доказів на підтвердження власної позиції щодо допущення довірителем інкримінованого правопорушення, зокрема які наявні у розпорядженні самого відповідача.

Ухвалою суду від 04.09.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Ухвалою суду від 20.10.2025 року залучено до участі у справі № 698/682/25 в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач до суду надав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без його участі та участі його представника, за наявними матеріалами в справі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без участі представника.

За змістом ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, приписами ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і по теперішній час.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 14.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендованим поштовим відправленням № 402 із описом вкладення на адресу ОСОБА_1 була направлена повістка № 3891448, відповідно до якої йому необхідно з`явитися для уточнення даних 29.06.2025 року о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ОСОБА_3 ).

Однак, 26.06.2025 року зазначене рекомендоване поштове відправлення із вмістом повістки № 3891448 повернулось до відправника із проставленою працівником поштового відділення відміткою про причини повернення «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Згідно копії постанови по справі про адміністративне правопорушення № 145 від 25.07.2025 року винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стало те, що він 29.06.2025 року о 09 год. 00 хв. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці, яка була повернута 26.06.2025 року Укрпоштою з довідкою «про причини повернення/посилання» та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив обов`язок, визначений п.п. 1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543.

Вказана постанова винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з скриншотом з застосунку Резерв+ від 29.07.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , має відстрочку до 07.08.2025 року, тип відстрочки п. 9 ч. 1 ст. 23, дата уточнення даних 23.06.2025 року.

Згідно копії війс.ьково-облікового документа ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВОС: (790) перевезення автомобільним транспортом, ВОС (182) командир відділення, звання сержант, група обліку (Б) спеціалісти з ракетної зброї, КАМАЗ-4310, звірка контактних даних 23.06.2025, звірка даних при особистій явці 08.07.2024 року.

Згідно виписки КНП «Калинопільська ЦРЛ» від 30.06.2025 року ОСОБА_1 в період з 24.06.2025 року по 30.06.2025 року перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Калинопільська ЦРЛ».

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він 29.06.2025 року о 09 год. 00 хв. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці, яка була повернута 26.06.2025 року Укрпоштою з довідкою «про причини повернення/посилання» та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, згідно з скриншотом з застосунку Резерв+ від 29.07.2025 року підтверджується, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 23.06.2025 року оновив свої військово-облікові дані вчасно, чим виконав військовий обов`язок, встановлений ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Окрім того, приписами примітки до ст. 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстру) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року № 1951-VIII (далі по тексту - Закон № 1951-VIII).

У відповідності до положень частини першої статі 5 Закону № 1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

За приписами частини другої статті 5 Закону № 1951-VIII визначено, що держатель Реєстру:

1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;

2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";

4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;

5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;

6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч.ч. 8,9 ст. 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За приписами ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Даною частиною ст. 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «;Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.

У контексті зазначеного, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Втім, обставин, які підтверджують неможливість отримання відповідачем відомостей щодо персональних даних ОСОБА_1 у спосіб, встановлений у примітці до ст.. 210 КУпАП, відповідачем суду не надано..

Отже, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятої ним постанови № 145 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.07.2025 року щодо ОСОБА_1 ..

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушення, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова № 145 від 25.07.2025 року винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 75-77, 90, 139, 241, 245-246, 250, 255, 258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови № 145 від 25.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 145 від 25.07.2025 року винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко