Справа № 620/10141/25
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року Чернігів Справа № 620/10141/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУправління Державної міграційної служби України в Чернігівській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі також відповідач, УДМС в Чернігівській області), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління ДМС України у Чернігівській області №0065 від 29.08.2025 року, про скорочення перебування в Україні

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірне рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

УДМС в Чернігівській області подало до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо поданого позову та просить відмовити у його задоволенні. Відповідач зазначає, що станом на 05.08.2025 загальна кількість днів перебування позивача в Україні з моменту останнього в`їзду становила 103 дні, ним було перевищено дозволений строк перебування в Україні на 13 днів. Наведене в позовній заяві твердження щодо наявності у позивача на момент прибуття в Україну (25.04.2025) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 спростовується тим. що 08.01.2025 УДМС у Чернігівській області прийнято рішення № 5317 про скасування зазначеної посвідки на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку №322 в редакції, чинній на момент прийняття рішення. Копію рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання 10.01.2025 було направлено на адресу позивача та вручено йому 17.01.2025, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення. Крім того відповідач вказав, що згідно з підпунктом 4 пункту 35 Порядку № 150 протягом продовженого іноземцю або особі без громадянства строку перебування ДМС або її територіальним органом приймається рішення про скорочення строку перебування у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Так, під час передбаченої законодавством перевірки за заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання була отримання інформація від уповноваженого органу, яка свідчить про наявність підстав, передбачених підпунктом 4 пункту 35 Порядку № 150, УДМС у Чернігівській області прийнято рішення про скорочення позивачу строку перебування в Україні.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача - відмовлено.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у задоволенні клопотання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про залучення до участі у справі в якості третьої особи Головне управління Національної поліції в Чернігівській області - відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянином Республіки Вірменія, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_2 .

Матеріалами справи встановлено, що позивач 25.04.2025 прибув на територію України. У позивача також є посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 видана Управлінням Державної міграційної служби України у Чернігівській області №7401 від 30.05.2024, дата закінчення строку дії 16.04.2025.

13.06.2025 позивач отримав від Сумського обласного центру зайнятості дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства № 643 та був працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс»

05.08.2025 Бахмацьким сектором УДМС у Чернігівській області позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме за перевищення встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів без своєчасного звернення за продовженням строку перебування в Україні, за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. (протокол серії ПР МЧГ № 001783 від 05.08.2025 та постанова серії ПН МЧГ № 001771 від 05.08.2025).

05.08.2025 позивач звернувся до Бахмацького сектору УДМС у Чернігівській області із заявою про продовження строку перебування на території Україні у зв`язку з наміром подати заяву на оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні.

07.08.2025 позивачу продовжено строк перебування в Україні до 10.09.2025, про що проставлено відмітку в паспортному документі позивача.

18.08.2025 позивач звернувся до УДМС у Чернігівській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI у зв`язку з працевлаштуванням в Україні.

19.08.2025 УДМС у Чернігівській області надіслано запит до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо наявності чи відсутності підстав для відмови в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання.

26.08.2025 УДМС у Чернігівській області отримало лист-відповідь відділу міграційної поліції ГУНП в Чернігівській області за № 40199-2025 від 26.08.2025, відповідно до якого ГУНП в Чернігівській області було перевірено інформацію щодо позивача та встановлено, що стосовно нього 25.04.2025 Могилів-Подільським районним відділом поліції ГУНП у Вінницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000211 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України («Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі»).

Крім того, стосовно позивача встановлено, що сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Середина-Буда) Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області складено протокол № ОБ 49835 від 02.07.2019 за частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), штраф у сумі 10200 грн. не сплачено.

29.08.2025 УДМС у Чернігівській області прийняло рішення № 5743 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 7 пункту 61 Порядку № 322.

29.08.2025 УДМС у Чернігівській області прийняло рішення № 0065 про скорочення строку перебування в Україні до 02.09.2025 на підставі підпункту 4 пункту 35 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживания, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, яке надіслало позивачу супровідним листом № 7401.5- 4765/74.2-25 від 29.08.2025.

Вважаючи рішення відповідача №0065 від 29.08.2025 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб. (далі також Закон №3773- VI).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Статтею 3 Закону №3773- VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частина четверта статті 4 Закону № 3773-VI встановлює, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Приписами статті 24 Закону № 3773-VI передбачено, що якщо в іноземця або особи без громадянства немає підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами четвертою - п`ятнадцятою, дев`ятнадцятою та двадцятою статті 4 цього Закону, або для тимчасового перебування на території України, строк їх перебування скорочується.

Рішення про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або органами Служби безпеки України.

Порядок прийняття рішення та процедура скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення цієї статті не застосовуються до осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Стаття 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Вірменія про безвізові поїздки громадян від 23.12.1999 встановлює, що громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Процедуру продовження строку перебування та тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства на території України або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначає Порядок продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затверджений постановою Кабінету Міністрів України

від 15 лютого 2012 р. № 150 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 12 вересня 2023 р. № 979) (далі також Порядок № 150).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в 'їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Матеріалами справи встановлено, що станом на 05.08.2025 загальна кількість днів перебування позивача в Україні з моменту останнього в`їзду становила 103 дні, ним було перевищено дозволений строк перебування в Україні на 13 днів.

Наведене в позовній заяві твердження щодо наявності у позивача на момент прибуття в Україну (25.04.2025) посвідки на тимчасове проживання № 800319831 спростовується тим. що 08.01.2025 УДМС у Чернігівській області прийнято рішення № 5317 про скасування зазначеної посвідки на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку №322 в редакції, чинній на момент прийняття рішення. Копію рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання 10.01.2025 було направлено на адресу позивача та вручено йому 17.01.2025, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів, а так само недодержання ними встановлених законодавством вимог транзитного проїзду через територію України або вимог декларування чи реєстрації місця проживання (перебування) - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 150 строк перебування іноземців та осіб без громадянства, які тимчасово перебувають на території України (крім осіб, які відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» звільняються від реєстрації або реєструються у МЗС та його представництвах), продовжується ДМС, її територіальними органами за наявності обґрунтованих підстав (лікування, пологи, догляд за хворим членом родини, вимушена зупинка на території України у зв`язку з надзвичайними обставинами, оформлення спадщини, наявність підстав для оформлення посвідки на постійне чи тимчасове проживання, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, а також інші обставини, що унеможливлюють виїзд іноземця або особи без громадянства) та за умови подання підтвердних документів - на період існування таких підстав.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 150 заява про продовження строку перебування на території України за формою згідно з додатком І (далі - заява) подасться особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи та приймаючою стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

У разі подання іноземцем або особою без громадянства заяви із порушенням строків, встановлених абзацом першим цього пункту, але до закінчення встановленого строку перебування на території України, до заяви додаються документи, що підтверджують наявність підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України.

У разі порушення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування на території України заява приймається після притягнення іноземця, або особи без громадянства та приймаючої сторони до адміністративної відповідальності.

Пункт 16 Порядку № 150 передбачає, що рішення про продовження строку перебування або про відмову в продовженні строку перебування приймає керівник територіального органу ДМС або уповноважена ним особа стосовно іноземців або осіб без громадянства, які: 1) тимчасово перебувають на території України, - на строк до 180 днів з дати останнього в`їзду; 2) звернулися із заявами про надання дозволу на імміграцію або набуття громадянства на території України, - на строк, необхідний для розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Згідно з визначенням, наведеним у пункті 18 частини першої статті 1 Закону № 3773- VI, посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до пункту 17 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі також Порядок №322) документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Згідно з пунктом 35 Порядку № 322 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів.

Абзац 9 пункту 36 Порядку № 322 передбачає, що перевірка наявності інформації, яка може бути підставою для відмови в оформленні чи видачі посвідки відповідно до підпункту 7 пункту 61 цього Порядку, перевіряється за автоматизованими інформаційними та довідковими системами, реєстрами та базами МВС, Національної поліції, Інтерполу, а також шляхом надсилання запитів до регіональних органів СБУ (крім осіб, оформлення віз яким здійснювалося за погодженням з компетентними органами), які надають відповідь протягом семи робочих днів з дня надходження такого запиту.

Відповідно до абзацу 11 пункту 36 Порядку № 322 у разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Підпункт 7 пункту 61 Порядку № 322 передбачає, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином.

Згідно з підпунктом 4 пункту 35 Порядку № 150 протягом продовженого іноземцю або особі без громадянства строку перебування ДМС або її територіальним органом приймається рішення про скорочення строку перебування у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Як встановлено судом раніше стосовно позивача 25.04.2025 Могилів-Подільським районним відділом поліції ГУНП у Вінницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000211 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України («Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі»).

Крім того, сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Середина-Буда) Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області складено протокол № ОБ 49835 від 02.07.2019 за частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), штраф у сумі 10200 грн не сплачено.

З огляду на вказане, суд погоджується з доводами відповідача, що оскільки під час перевірки за заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання відповідачем була отримана інформація від уповноваженого органу, яка свідчить про наявність підстав, передбачених підпунктом 4 пункту 35 Порядку № 150.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення УДМС в Чернігівській області № 0065 від 29.08.2025 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-78, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, вул. Шевченка, 51А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14013, .

Дата складення повного рішення суду - 11.11.2025.

Суддя Ю. О. Скалозуб