Справа № 738/2164/25
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/2164/25
№ провадження 2-а/738/25/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - Волошиної Н.В.

з участю:

секретаря судового засідання Шугалій А.С.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Омельяненко Л.І.,

відповідача Коваленко С.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, інспектора відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Коваленка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕНА №5687550 від 10 вересня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області (далі по тексту відповідач), інспектора відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Коваленка С.В., у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5687550 від 10 вересня 2025 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, тобто не виконував функції водія, а тому оскаржувана постанова винесена безпідставно, незаконно та з порушеннями норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. Як вбачається з оскаржуваної постанови, 09 вересня 2025 року о 19 годині 00 хвилин, в місті Мена по вулиці Шевченка, буд. 59, він нібито керував автомобілем марки MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідченння водія, будучи позбавленим права керування рішенням Менського районного суду Чернігівської області строком на 1 рік, чим порушив пункт 2.1.«а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. З даною постановою позивач категорично не погоджується, оскільки вважає, що вона складена з порушенням, відповідачем не було зібрано доказів, що підтверджують факт вчинення ним правопорушення. Так, у його власності перебуває транспортний засіб марки MITSUBISHI OUTLANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він, як водій, не користується, оскільки обізнаний, що його позбавлено права керування транспортними засобами, і за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, передбачена адміністративна відповідальність. 09 вересня 2025 року о 19:00 годині він не керував транспортним засобом по вулиці Шевченка в місті Мена Корюківського району Чернігівської області, дану обставину можуть підтвердити свідки, як і те, що 10 вересня 2025 року близько 08 години в місті Мена по вулиці Шевченка, а в подальшому на Бузковій, інспектор відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області лейтенант поліції Коваленко С.В. повідомив його, що стосовно нього буде складено постанову за частиною 4 статті 126 КУпАП, а також протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 130, статтями 124 та 122-4 КУпАП. Дані обставини ним заперечувалися, оскільки будь-яких дорожньо-транспортних пригод ним взагалі не вчинялось, і відповідно він не міг залишити місце дорожньо-транспортної пригоди, керувати транспортним засобом. Крім того, 10 вересня 2025 року не було проведено ніякого розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у постанові невірно вказано адресу його реєстрації, а також відсутні його підписи, оскільки про вказані обставини справи йому стало відомо лише 15 вересня 2025 року, після отримання копії постанови. Жодної поштової кореспонденції від відділення поліції №1 (м. Мена) за адресою зареєстрованого місця проживання у місті Мена по вулиця Гетьмана Полуботка, буд. 12 не надходило.

Позивач, посилаючись на положення статей 13, 160, 161 КАС України, статей 251, 280 КУпАП, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5687550 від 10 вересня 2025 року, та закрити провадження у справі.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2025 року позовна заява прийнята для розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, продовжено строк для надання відзиву, відкладено судове засідання на 14 жовтня 2025 року.

13 жовтня 2025 року від відповідача ГУНП в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що доводи позивача є такими, що не відповідають дійсності та спрямовані виключно на спробу уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Твердження позивача про те, що він 09 вересня 2025 року не керував травнспортним засобом по вул.Шевченка у м. Мена спростовуються мешканцями будинку 59 д по вул. Шевченка у м. Мена, які повідомили про факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , який будучи у нетверезому стані керував власним автомобілем, а після вчинення ДТП залишив його у дворі будинку за вищевказаною адресою. Відеозаписом також зафіксовано процедуру розгляду справи, зокрема зафіксовано як поліцейський повідомив позивача про суть правопорушення, почав розгляд справи, але позивач, переслідуючи мету уникнути відповідальності категорично відмовився від участі у розгляді справи. При цьому, позивач не заперечував, що він не керував транспортним засобом та вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

Від позивача відповідь на відзив не надходив.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача вважає, що відповідачем не надані докази керування позивачем транспортним засобом, вважає, що поліцейським порушена процедура розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, якою серед іншого передбачено обов`язок працівника поліції роз`яснити особі суть вчиненого ним правопорушення, за яке він притягується до адміністративної відповідальності. Долучені до відзиву на позовну заяву докази, зібрані працівниками поліції після винесення оскаржуваної постанови та звернення до суду, жоден свідок не вказав на те, що автомобілем керував ОСОБА_1 , свідки не знайомі з ним, а лише після того як на це вказав працівник поліції.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що на виклик на місце ДТП 09 вересня 2025 року він не виїжджав, а лише 10 вересня 2025 року виніс постанову стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП. Дана постанова була винесена на підставі зібраних матеріалів працівниками поліції, які безпосередньо виїжджали на місце події, а саме показань свідків про те, що автомобілем керував ОСОБА_1 .. Він особисто не перевіряв чи могла інша особа керувати транспортним засобом, який належить ОСОБА_1 ..

Представник відповідача ГУНП в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктами 3, 8 та 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Судом встановлено, що 10 вересня 2025 року інспектором відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Коваленком С.В. було винесено постанову серії ЕНА №5687550 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі (далі по тексту оскаржувана постанова) стосовно ОСОБА_1 ..

Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що 09 вересня 2025 року о 19-00 годині по вулиці Шевченка у м. Мена ОСОБА_1 керував автомобілем марки MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідченння водія, будучи позбавленим права керування рішенням Менського районного суду Чернігівської області строком на 1 рік, чим порушив пункт 2.1.«а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП.

За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

У відповідності до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.п.2.1а ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 1.10 ПДР встановлено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неодатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.4 ст.126 КУпАП).

Таким чином, під час розгляду справи в суді вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував транспортним засобом.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

У іншій справі № 216/5226/16-а у постанові від 18.07.2019 Верховний Суд вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом 09 вересня 2025 року.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідачем, на підтвердження заперечеть проти позовних вимог, викладених у відзиві, було надано до суду відеозаписи та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 10 вересня 2025 року, які показали про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та вчинив ДТП.

Проте, на наданому відповідачем відеозаписі від 09 вересня 2025 року не зафіксовано, що 09 вересня 2025 року о 19-00 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а навпаки вбачається, що 09 вересня 2025 року о 19-46 год транспортний засіб знаходиться у дворі житлового будинку, стоїть без руху, не працює. З відеозапису вбачається, що працівник поліції за базою даних інформаційного порталу Національної поліції встановив належність транспортного засобу ОСОБА_1 , після чого присутній на місці ДТП свідок, яка викликала поліцію, вказала на вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , при цьому пояснила, що особисто його не знає і до цього ніколи не бачила.

Інші мешканці навколишніх житлових будинків, які були присутні на місці ДТП та обурювалися поведінкою водія, не показали, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 ..

На відеозаписі від 10 вересня 2025 року о 07-49 год зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , який знаходиться на вулиці, як пішохід, та якому працівник поліції пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або ж у лікарні, на що останній відмовляється та на запитання працівника поліції не заперечував, що вживав алкогольні напої напередодні. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що стосовно нього будуть складені протоколи про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, при цьому не роз`яснив суть вчинених ним правопорушень та не повідомив у зв`язку з чим саме на нього будуть складені адміністративні матеріали. ОСОБА_1 , окрім пояснень про те, що прийде до відділення поліції для підписання документів, інших пояснень з приводу керування ним транспортним засобом та вчинення ДТП не надавав.

Отже, не зрозумілим є той факт, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , як пішоходу, працівники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Даний відеозапис з нагрудної камери поліцейського не відображає відомостей ані про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, й не містить вчинення працівниками поліції процесуальних дій щодо винесення стосовно нього оскаржуваної постанови та складання інших адміністративних матеріалів.

Суд констатує, що наданим відеозаписом не зафіксовано процедуру розгляду справи щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене ним 09 вересня 2025 року адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, .

Суд не бере до уваги додані відповідачем письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 10 вересня 2025 року, оскільки письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Окрім того, письмові пояснення у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбиралися 03 жовтня 2025 року, а не 10 вересня 2025 року, що зафіксовано відеозаписом від 03 жовтня 2025 року, тобто вже після винесення оскаржуваної постанови та подання ОСОБА_1 позову до суду.

Під час особистого спілкування працівника поліції з вказаними свідками жоден з них не вказав на те, що особисто знайомий з ОСОБА_1 та впевнений в тому, що саме він 09 вересня 2025 року керував автомобілем та вчинив ДТП, зазначили, що від когось чули, що це був ОСОБА_1 ..

Отже, письмові пояснення свідків суттєво різняться з тими, що зафіксовані на бодікамеру поліцейського. Окрім того, як зафіксовано на бодікамеру поліцейського, свідок ОСОБА_6 взагалі вдмовилася від дачі будь-яких пояснень, зокрема письмових, що викликає певні сумніви у їх належності та правдивості.

Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 09 вересня 2025 року о 19-00 годині матеріали справи не містять.

Натомість, свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 09 вересня 2025 року протягом усього дня він керував транспортним засобом Шевченка Дениса, їздив на дачу, а ввечері пообіцяв йому відігнати автомобіль на СТО. ОСОБА_1 в цей час перебував у с. Осьмаки Корюківського району Чернігівської області. Він часто користується автомобілем ОСОБА_1 .. Коли він приїхав до гаражів на вул. Шевченка у м. Мена, де його знайомі ремонтують автомобілі, то випадково наїхав на клумбу, у зв`язку з чим невідома жінка зробила йому зауваження і між ними виник конфлікт. Він виїхав з клумби і залишив автомобіль у дворі, ключі від автомобіля залишив знайомим, а сам пішов звідти. Про те, що ця жінка викликала поліцію, дізнався наступного дня від Дениса. У його присутності ніхто поліцію не викликав. Через деякий час він особисто вибачався перед жінкою, з якою у нього виник конфлікт.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем п. 2.1.а ПДР України.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

У статті 279 КУпАП визначено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з пунктами 1, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Суд дійшов висновку, що поліцейський, здійснюючи розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною четвертою статті 126 КУпАП, не дотримався процедури здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка передбачена в статті 279 КУпАП, а саме не представився як посадова особа, що розглядає дану справу, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, тобто за вчинення якого саме адміністративного правопорушення особа притягається до адміністративної відповідальності, а лише повідомив про складання стосовно нього постанови та протоколів про адміністративне правопорушення.

З наданого відеозапису не зрозумілим є те, за вчинення яких саме адміністративних правопорушень працівники поліції збиралися складати щодо ОСОБА_1 адміністративні матеріали, та які саме докази досліджувались працівником поліції під час винесення постанови у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недотримання посадовою особою відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (вимог Інструкції № 1395 та приписів статті 279 КУпАП), що свідчить про протиправність прийнятої ним стосовно позивача постанови, оскільки принцип презумпції невинуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки докази протилежного суду надано не було.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-6, 77, 134, 139, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, інспектора відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Коваленка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕНА №5687550 від 10 вересня 2025 року задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5687550 від 10 вересня 2025 року, винесену інспектором відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області Коваленком Сергієм Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 605,60 грн у відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору,

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Позивач:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: проспект Перемоги, 74 місто Чернігів, індекс 14000.

ОСОБА_2 , місце перебування: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.В.Волошина