Справа № 380/24588/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/24588/24 пров. № А/857/34599/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.Б.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: Рубцов В.В.,

представника відповідача: Хрущ Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року у справі № 380/24588/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій,

суддя в 1-й інстанції Костецький Н.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 18 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту патрульної поліції (далі також відповідач) у якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ № 616 від 23.10.2024 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 2621 о/с від 20.11.2024 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення зі служби в поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП або на іншій рівнозначній посаді.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що Наказом № 616 від 23.10.2024 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1,2 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеною частиною першою статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту застосовано до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вважає, що наказ № 616 від 23.10.2024 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ № 2621 о/с від 20.11.2024 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення зі служби в поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_1 протиправними, незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, з наступним поновленням ОСОБА_1 на раніше займаній посаді або ж рівнозначній посаді.

Вважає, що відповідачем в наказі продубльовано формулювання тексту повідомленої підозри, та таким чином, автоматично констатовано факт вчинення позивачем нібито дисциплінарного проступку, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, згідно чого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З тексту повідомленої позивачу підозри також незрозуміло в чому саме його підозрюють. У формулюванні письмового повідомлення про підозру мова йде про дії іншої особи, а не позивача. В той же час, всупереч ч. 3 ст. 11 Дисциплінарного статуту поліцейського, якого в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. До позивача застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення, незважаючи на те, що на момент звернення із вказаною позовною заявою, позивача не те, що ще не притягнуто до кримінальної відповідальності, а досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно нього не завершено (строки досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців).

Позивач вважає, що оскаржувані накази є такими, що не відповідають встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, відтак підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу, у якій зокрема зазнає, що сам факт існування кримінального провадження не є автоматичною підставою для звільнення поліцейського; рішення про звільнення може бути ухвалене лише за наявності доведеного дисциплінарного проступку. Верховний Суд послідовно підтримує таке розмежування. Зокрема, у низці постанов (від 28.02.2020 у справах №825/1398/17 та №818/1274/17, від 20.10.2020 у справі №340/1502/19, від 17.11.2022 у справі №480/9492/20 тощо) наголошено: дисциплінарне провадження здійснюється незалежно від кримінального, а дисциплінарна комісія зобов`язана самостійно дослідити факти і вирішити питання про наявність чи відсутність складу проступку. Сам по собі факт кримінального переслідування, навіть за умов суспільного резонансу, не може бути підставою для звільнення без додаткової перевірки дій працівника поліції в порядку дисциплінарної процедури.

Вказує, що Верховний Суд застеріг, що звільнення особи виключно на підставі інформації про досудове розслідування є протиправним, оскільки дисциплінарний проступок це окремий склад правопорушення, який має бути підтверджений належними доказами і встановлений в межах службового розслідування. Таку правову позицію, зокрема, висловлено Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

Зазначає, що накази, якими оформлено притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та його звільнення, не містять конкретного опису його протиправних дій чи бездіяльності. По суті, в цих документах не вказано, в чому саме полягало порушення, яке інкримінується апелянту, не наведено жодних конкретних обставин, що складають склад дисциплінарного проступку. Формулювання у наказі обмежуються загальними фразами про порушення службової дисципліни та Присяги, без деталізації: наприклад, йдеться про «вчинення дій, що підривають авторитет поліції» або про «порушення етичних вимог», але не роз`яснено, які саме дії мав на увазі роботодавець і в чому полягає їх протиправність.

Звертає увагу, що під час службового розслідування не були з`ясовані та враховані обставини, що виправдовують або пом`якшують відповідальність поліцейського. З матеріалів справи вбачається, що службове розслідування мало формальний характер: не було проведено всебічної перевірки, не витребувано додаткових доказів, не відібрано належним чином пояснення від позивача та інших осіб щодо спірних подій. Комісія обмежилася констатацією фактів, викладених у повідомленні про підозру, і не перевірила їх критично на предмет дисциплінарного проступку. Це свідчить про необ`єктивність та упередженість дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 .

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Департамент патрульної поліції подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що відповідно до змісту повідомлення про підозру від 10.09.2024 року досудовим слідством встановлено, що позивач перебуваючи у відпустці, діючи в порушення вимог статей 19, 33, 68 Конституції України, Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», рішення Прикордонної служби України № 23-61122/0/6/-22 від 24.02.2022, діючи умисно, за попередньою змовою із громадянином ОСОБА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 05.09.2024 близько 14:17 ОСОБА_2 , під час попередньо домовленої зустрічі із громадянином ОСОБА_3 , перебуваючи у транспортному засобі марки «Volkswagen Т4» номерний знак НОМЕР_2 , що знаходився на території (автостоянці) ринку «Шувар» за адресою: м. Львів, вул. Івана Павла II, 4 Б, отримав від громадянина ОСОБА_3 раніше обумовлену частину грошових коштів у сумі 10 000 доларів США для себе та позивача за організацію незаконного переправлення ОСОБА_3 , через державний кордон України до країн Євросоюзу, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Зазначає, що за результатами службового розслідування, зібраними матеріалами та їх оцінкою встановлено, що позивач будучи працівником правоохоронного органу - Управління який склав Присягу поліцейського, проходить службу на вищевказаній посаді у поліції, 10.09.2024 став підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, у провадженні, що внесено до ЄРДР № 0000190. Наведене, на думку відповідача, свідчить про низькі моральні якості працівника поліції, нехтування цінностями, які останній присягнув захищати.

Звертає увагу, що подія за участі позивача набула суспільного розголосу на веб-сайтах мережі Інтернет, що негативно впливає на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку, діяльності Національної поліції України й рівень авторитету та довіри суспільства не до органів Національної поліції в цілому, а саме дискредитує звання поліцейського в цілому.

Вказує, що під час проведення службового розслідування дисциплінарна комісія не має обов`язку ознайомлювати позивача із матеріалами справи службового розслідування. (дана норма не стосується ознайомлення із наказом про застосування дисциплінарного стягнення). В силу ст. 18 Дисциплінарного статуту НПУ позивач має право ознайомлюватись із матеріалами службового розслідування під час його проведення, однак такою можливістю позивач не скористався, під час проведення службового розслідування. Станом на дату затвердження висновку службового розслідування (03.10.2024) у матеріалах справи відсутні клопотання, заяви, скарги позивача про ознайомлення з матеріалами службового розслідування.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходив службу у поліції на посаді поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

10.09.2024 року старшим слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за погодженням з прокурором, повідомлено позивачу про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, матеріали кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000190 від 16.08.2024.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 10.09.2024 №1969 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено службове розслідування за фактом повідомлення старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , поліцейському взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.08.2024 № 0000190. Вказаним наказом утворено дисциплінарну комісію та відсторонено позивача від виконання службових обов`язків на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 17 Дисциплінарного статуту, ч.ч. 1, 8 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.09.2024 №2063 продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного відповідно до наказу від 10.09.2024 №1964, на 15 календарних днів.

У ході проведеного службового розслідування, відповідно до Висновку службового розслідування від 09.10.2024, дисциплінарною комісією встановлено, що поліцейський взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 будучи працівником правоохоронного органу, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на вищевказаній посаді у поліції, 10.09.2024 став підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, у провадженні, що внесено до ЄРДР № 0000190. Наведене свідчить про низькі моральні якості працівника поліції, нехтування цінностями, які останній присягнув захищати. У діях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразився у ігноруванні службової дисципліни та вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України і їх працівників в очах громадськості, довіру суспільства до органів поліції. Особливого цинізму вищевказане порушення службової дисципліни набуло у зв`язку із його вчиненням під час воєнного стану.

Також дисциплінарною комісією встановлено, що інформація про надзвичайну подію за участі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 була висвітлена засобами масової інформації, набула широкого розголосу та викликала суспільний резонанс, що негативно вплинуло на формування у населення думки про діяльність поліції.

За результатами проведеного службового розслідування, дисциплінарною комісією зроблено висновки про те, що до позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частити третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 23.10.2024 № 616 «Про застосування до працівника УПП у Львівській області ДПП дисциплінарного стягнення», за результатами службового розслідування, застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 20.11.2024 №2621 о/с «По особовому складу», відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено зі служби в поліції з 20.11.2024. Підстава: наказ Департаменту патрульної поліції від 23.10.2024 № 616.

Вважаючи протиправними оскаржувані накази відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а оскаржувані позивачем накази від 23.10.2024 № 616 та від 20.11.2024 № 2621 о/с прийняті відповідачем з дотриманням критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів з такими погоджується та зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно ч.ч.1-2 ст. 1 Дисциплінарного статуту дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Статтею 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

При цьому черговість накладення зазначених стягнень Дисциплінарним статутом не визначена, а тому, рішення про застосування того чи іншого дисциплінарного стягнення на порушника приймається керівником на підставі рекомендацій викладених дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування за умови його проведення.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 1 цієї статті Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Частиною 7 ст. 19 Дисциплінарного статут передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (частина 3 статті 26 Дисциплінарного статуту).

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (частина 5 статті 26 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 р. за № 1355/32807) (далі Порядок №893).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування (п. 1 розділу І Порядку №893).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За змістом пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом першої інстанції, дисциплінарною комісією, в ході проведеного службового розслідування (Висновок службового розслідування від 09.10.2024), призначеного наказом Департаменту патрульної поліції від 10.09.2024 №1969, встановлено, що 10.09.2024 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , поліцейському взводу № І роти № 4 батальйону № 1 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України (далі - КК України), матеріали кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000190 від 16.08.2024.

10.09.2024 до Львівського управління ДВБ НПУ надійшла інформація про те, що цього ж дня слідчим ТУ ДБР розташованого у м. Львові спільно із СБУ, в межах кримінального провадження №0000190 від 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, поліцейському взводу № 1 роти 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жетон №0005490, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України. Досудовим слідством встановлено, що поліцейський ОСОБА_1 перебуваючи у відпустці, діючи в порушення вимог статей 19, 33, 68 Конституції України, Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», рішення Прикордонної служби України № 23-61122/0/6/-22 від 24.02.2022, діючи умисно, за попередньою змовою із громадянином ОСОБА_5 (дані встановлюються), реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 05.09.2024 близько 14:17 ОСОБА_5 , під час попередньо домовленої зустрічі із громадянином ОСОБА_3 , перебуваючи у транспортному засобі марки «Volkswagen Т4» номерний знак НОМЕР_2 , що знаходився на території (автостоянці) ринку «Шувар» за адресою: м. Львів, вул. Івана Павла II, 4 Б, отримав від громадянина ОСОБА_3 (дані встановлюються) раніше обумовлену частину грошових коштів у сумі 10 000 доларів США для себе та поліцейського Романишина Я.Г., за організацію незаконного переправлення ОСОБА_3 , через державний кордон України до країн Євросоюзу, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод. Таким чином ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України. Поліцейський ОСОБА_1 допитаний та відпущений.

Дисциплінарна комісія виснувала, що ОСОБА_1 підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Крім цього, дисциплінарною комісією встановлено, що подія за участі інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДІЛІ старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 набула суспільного розголосу на веб-сайтах мережі Інтернет, що негативно впливає на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку, діяльності Національної поліції України й рівень авторитету та довіри суспільства не до органів Національної поліції в цілому, а саме дискредитує звання поліцейського в цілому.

Частиною 1 статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Позивач скористався правом надати пояснення та вказав, що з повідомленою підозрою не погоджується, будь-яких кримінальних правопорушень не вчиняв, будь-якої неправомірної вигоди не отримував, будь-якого дисциплінарного проступку в розумінні статті 12 ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» не вчиняв. При проведенні службового розслідування просив, зокрема, врахувати що відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Дисциплінарною комісією у ході службового розслідування досліджено службову характеристику позивача від 25.09.2024, надану командиром батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_6 та установлено, що за час несення служби в Національній поліції та на займаній посаді старший лейтенант поліції ОСОБА_7 зарекомендував себе з посередньої сторони.

Також дисциплінарною комісією досліджено довідку про наявність дисциплінарних стягнень, заохочень та державних нагород та встановлено, що станом на 10.09.2024 діючі дисциплінарні стягнення у позивача відсутні. Відтак, дисциплінарною комісією, не установлено у ході службового розслідування обставини, що пом`якшують, чи обтяжують відповідальність поліцейського за вчинене порушення службової дисципліни.

При оцінці встановлених у ході проведення службового розслідування обставин, дисциплінарною комісією враховано положення статті 62 Конституції України, якою передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Щодо посилань скаржника на те, що сам по собі факт кримінального переслідування, навіть за умов суспільного резонансу, не може бути підставою для звільнення без додаткової перевірки дій працівника поліції в порядку дисциплінарної процедури, колегія суддів зазначає, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія зробила висновок, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 своїми діями допустив дискредитацію високого звання поліцейського, що полягає у вчиненні проступку, який підриває довіру громадськості до поліцейських та авторитет Національної поліції України в цілому, та є несумісним з подальшим проходженням служби в поліції. Скоєний проступок є діянням проти інтересів служби, яке суперечить взятим па себе обов`язкам, присягнувши на вірність Українському народові. На думку дисциплінарної комісії, під вчинками, що дискредитують звання працівника Національної поліції України та власне органи Національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частити третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарною комісією зроблено висновки про те, що до позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що у подібних правовідносинах Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував (зокрема, у постановах від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22, від 04.04.2025 у справі № 380/546/23), що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Водночас адміністративний суд, у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України, в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Із висновку дисциплінарної комісії від 09.10.2024 та спірного наказу відповідача від 23.10.2024 №616 вбачається, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, оскільки, будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, знехтував цінностями, які він присягнув захищати, допустив грубе порушення службової дисципліни та вчинив дії, що підривають авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості; порушив Присягу працівника поліції.

На думку суду, зазначений проступок свідчить про те, що позивачем не було дотримано вимоги п.п. 1, 2 ст. 18 Закону № 580-VIII, яка покладає на поліцейського обов`язки, зокрема: неухильного дотримання положень Конституцій України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону № 580-VIII.

Щодо доводів скаржника про те, що він не ознайомлений із матеріалами службового розслідування, чим позбавлений права на належний правовий захист, апеляційний суд звертає увагу, що в ході службового розслідування позивачем надано дисциплінарній комісії власні пояснення від 24.09.2024, отже позивачу було відомо про проведення відповідачем службового розслідування щодо нього в той час як в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до дисциплінарної комісії щодо його ознайомлення із матеріалами службового розслідування.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Щодо застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи у Національній поліції України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин справи та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20, від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22, від 08.07.2025 у справі № 300/533/23).

Пунктом 2 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

Частиною дванадцятою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що дисциплінарний проступок позивачем було вчинено у період дії воєнного стану.

Як зазначено вище, Законом України від 15.03.2022 № 2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» Дисциплінарний статут доповнено розділом V такого змісту: «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану». Указані зміни набрали чинності 01.05.2022.

Згідно ч. 1 ст. 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Отже, за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.

Таким чином, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22, від 29.02.2024 у справі № 260/5566/22.

Дисциплінарний статут не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це у свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року у справі № 380/24588/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 11.11.25