Справа № 638/7199/25
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/7199/25
Провадження № 2-а/638/305/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Веремчук Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №280/п від 09.04.2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 року засобами поштового зв`язку до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Красноперова С.Г. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №280/п від 09.04.2025 року, згідно прохальної частини якої просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову №280/п від 09.04.2025 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративною відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.; витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з неможливістю самостійно надати докази матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2025 року позивача зупинили співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою перевірки документів та доставили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цього ж дня відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності нібито за порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000,00 грн. Позивач вважає оскарувану постанову незаконною, безпідставною та необґрунтованою, як нормативно, так і документально, та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню. Протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався. Про дату, час та місце розгляду адміністративних матеріалів щодо притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП ОСОБА_1 належним чином повідомлений не був. Розгляд справи відбувався за його відсутності, пояснень по суті справи надати не мав можливості, на вимогу надати можливість скористатися послугами адвоката отримав відмову. Під психологічним тиском та погрозами з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 постанову №280/п від 09.04.2025 року позивач підписав. Таким чином, позивача було позбавлено можливості приймати участь у справі, давати свої пояснення, доводи і аргументи, наполягати на своїй позиції тощо. Відтак, його фактично було позбавлено права на захист під час розгляду справи, чим порушено його законні права та інтереси, що призвели до прийняття помилкового та формального рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу. Крім цього, ОСОБА_1 не отримував і не відмовлявся від отримання жодних поштових повідомлень щодо необхідності отримання у відділенні Укрпошти будь-яких поштових відправлень. Позивач зазначає, що він проживає за адресою, вказаною ним при уточненні своїх облікових даних, місця проживання не змінював, і за вказаною адресою йому не надходило жодних повісток чи повідомлень. А також перебуває на військовому обліку. Також позивач зазначає, що згідно довідки з управління Кам`янської єпархії №3403 від 20.11.2024 року є ієреєм, настоятелем Свято-Покровського храму с. Привільне Дніпровського району, Кам`янської єпархії Української Православної Церкви. Має трьох малолітніх дітей. При винесенні ІНФОРМАЦІЯ_4 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, відповідач не врахував пом`якшувальні обставини, а також те, що позивач має право на відстрочку. Таким чином, відповідачем не були враховані усі обставини, що мають значення для прийняття рішення по справі, передбачені статтею 280 КУпАП, що є підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 року витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за наслідками розгляду якої прийнято постанову №280/п від 09.04.2025 року за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

26.09.2025 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли затребувані документи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Красноперова Сергія Георгійовича про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними в матеріалах справи документами, на позовних вимогах наголошують та підтримують в повному обсязі.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 надійшла заява з проханням розгляд справи провести без участі представника відповідача у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Матеріалами справи встановлено, ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковника ОСОБА_2 прийнято постанову №280/п від 09.04.2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. Згідно вказаної постанови встановлено, що 09.04.2025 року у період ді правового режиму воєнного стану/, котрий введений Укзом Президента України №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами), у порядку, визначеному пунктом 7 частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - при перевірці документів у громадянина ОСОБА_1 було встановлено факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію: під час перевірки, відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_4 документів було виявлено, що він 16.01.2025 року отримав поштове повідомлення, що згідно до постанови КМУ від 16.05.2024 №560 п.41 ч. 2, що рахується підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.01.2025 року, але ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.01.2025 року, для визначення його призначення на особливий період. Своєю бездіяльністю громадянин порушив вимоги абз. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 року №1487, абз. 2 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із частиною 2 статті 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно абз. 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абз. 3 пункту 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до вказаного порядку встановлено, що прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (в редакції, чинній з 29.06.2024 згідно з постановою КМУ № 747 від 25.06.2024), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до наведеного вище, у спосіб визначений Постановою № 560, 13.11.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була направлена повістка №1183,941 від 13.11.2024 року (номер відправлення АТ «Укрпошта» 925) за якою ОСОБА_1 належало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_2 , о 09:00 годині 26.11.2024 року.

Зазначене відправлення було повернуто відправникові 25.11.2025 року з приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Повістка №1183941 від 13.11.2024 була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з використанням відомостей і даних, що містяться в реєстрі, та відповідає вимогам п.п. 29, 30, 30-1, 30-2, 30-3 Постанови № 560.

У справі судова повістка безпосередньо ОСОБА_1 вручена не була, втім, працівниками пошти проставлено відмітку «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Проте, згідно оскаржуваної постанови №280/п від 09.04.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 16.01.2025 року отримав поштове повідомлення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.01.2025 року, але останній не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.01.2025 року для визначення його призначення на особливий період.

Матеріали справи не містять повістку про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 саме на 23.01.2025 року; доказів направлення вказаної повістки засобами поштового зв`язку через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; повідомлення Укрпошти 16.01.2025 року про повернення повістки.

Факт того, що позивача було належним чином поінформовано про вимогу з`явитися у строк та місце, зазначені в повістці, відповідачем не доведений.

При цьому, суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності належних доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з вимогами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019 року та у справі № 660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідними доказами.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимим доказами подію правопорушення, відтак, і правомірність винесення оскаржуваної постанови щодо позивача.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Отже, відповідачем в даному випадку не надано належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин судом кваліфікується як визнання позову.

Враховуючи, що відповідачем не було надано допустимих, достовірних та достатніх доказів, які могли би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що з урахуванням презумпції невинуватості є підставою для її скасування із закриттям провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на це, задовольняючи позов у цій справі, суд скасовує оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 17.04.2025 року. При цьому, судовий збір за подання у 2025 році до суду позовної заяви про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності складав 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням зазначених норм та враховуючи повне задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №280/п від 09.04.2025 року задовольнити.

Постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №280/п від 09.04.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя: