Справа № 160/29083/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 листопада 2025 року Справа 160/29083/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог в адміністративній справі №160/29083/25, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває справа №160/29083/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до 20 регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії.

06 листопада 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову 20-ї Регіональної військоволікарської комісії з визначення ступеня тяжкості захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладену в Свідоцтві (протоколі) № 3098/с від 31.03.2025 року, стосовно ОСОБА_2 з раніше наведених підстав, а також у зв`язку із невизначенністю ступеня тяжкості травми та захворювання, що спричинили сліпоту обох очей;

- зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути документи відносно ОСОБА_2 з урахуванням вимог законодавства та висновків суду.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про збільшення позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 9 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Відповідно до ч.1 ст.47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 8 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

В даній справі щодо позивача було прийнято Свідоцтво про хворобу №3098с.

В цьому свідоцтві (п. 12) надано оцінку:

1) захворюванню очей позивача;

2) травмі позивача (віддалені наслідки вибухової травми);

3) іншій травмі позивача (наслідки операції на коліні);

4) іншому захворюванню хребта позивача.

Позивач в позовній заяві однозначно вказував: «Не оспорюючи в цілому висновки 20-ї РВЛК, викладені в п. 12 Свідоцтва, позивач не погоджується з висновком, викладеним в підпункті Т93.0 п. 12 Свідоцтва, згідно з яким наслідки операції (10.05.2024) артроскопія лівого колінного суглобу, шейверізація латерального та медіального меніска, дебрідмент суглобу з приводу закритої травми (27.11.2023) лівого колінного суглобу з пошкодженням медіального та латеріального меніска, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, без порушення функції згідно Наказу МОЗ № 370 від 04.07.2007 (надалі Наказ МОЗ №370) є травмою легкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».

В зв`язку з цим у п. 3 позовних вимог позивач просив суд скасувати Свідоцтво у відповідній частині щодо встановлення ступеня поранення позивача в частині травми коліна.

Також позивач стверджував: «На думку позивача 20-а РВЛК правильно встановила діагноз травми, водночас невірно визначила її ступінь важкості і його травма, відповідно до Наказу МОЗ № 370 є травмою важкою. Крім того, невірно вказаний причинний зв`язок травми, який приймається в таких формулюваннях. Зокрема, що травма пов`язана із захистом Батьківщини, а не із проходженням військової служби, як зазначено у спірному рішенні.».

Тобто, позивач оскаржував Свідоцтво в конкретній визначеній ним частині йдеться про його незгоду з оцінкою ВЛК травми коліна позивача:

1) позивач не згоден з тим, що травма визначена як легка (а не тяжка);

2) позивач не згоден з тим, що використано формулювання «пов`язана з проходженням військової служби» (а не «з захистом Батьківщини»).

Іншими словами, з 4 висновків ВЛК, вказаних у свідоцтві, позивач у позовній заяві свідомо та однозначно вказав, що оскаржує лише один з них (травма коліна) і лише в двох аспектах (формулювання походження травми та ступінь травми), також навів підстави позову лише щодо такого одного пункту Свідоцтва про хворобу.

В свою чергу зміст поданої наразі позивачем заяви свідчить про незгоду позивача також і з іншим пунктом ВЛК щодо захворювання очей. Позивач заявляє про те, що не класифіковано травму очей як тяжку травму і наводить відповідні підстави.

Тобто, позивач фактично додатково оскаржує інший пункт Свідоцтва.

Суд не визнає такі дії збільшенням позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 року у справі №657/1024/16-ц містяться наступні правові висновки: «… в разі надходження до суду такої заяви суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

… зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами».

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі №420/2388/19.

Отже, позивач хоча й назвав свою заяву як «збільшення розміру позовних вимог», фактично заявив новий позов: оскаржив інший пункт Свідоцтва про хворобу з інших підстав. Така заява за змістом є новим позовом, могла б бути подана незалежно від первісної позовної заяви.

При цьому прямо всупереч вищевказаному позивач збільшенням розміру позовних вимог вважав «заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві», хоча як вже констатував суд «неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви», що підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду.

Отже, ані за змістом, ані за формою подана заява не може бути прийнята, оскільки позивач фактично одночасно змінює предмет та підстави позову шляхом заявлення нового предмету оскарження за новими підставами, тобто подає новий позов на додачу до раніше заявленого.

Враховуючи вищевикладене, заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог належить повернути позивачу без розгляду.

У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, ухвала постановлена в перший робочий день судді.

Керуючись ст. ст. 44, 47, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог в адміністративній справі №160/29083/25 повернути без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко