Справа № 442/8711/25
Суддя: Хомик А. П.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/8711/25
Провадження №2-а/442/107/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.,

з участю секретаря судового засідання Денис Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі справу за адміністративним позовом Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби в особі Дрогобицького відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до громадянина Азейбарджану ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України

встановив:

Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби звернулось до суду з позовом до громадянина Азейбарджану ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.11.2025 року згідно протоколу №МЛВ 000120 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП працівниками Дрогобицького відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби було затримано громадянина Азейбарджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, у зв`язку з вчиненням правопорушення передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП для з`ясування обставин справи та забезпечення своєчасного розгляду справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ПР МЛВ 003261 від 13.11.2025 за ч.2 ст.203 КУпАП затриманий громадянин Азейбарджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перевищив дозволений строк перебування в Українів більш як на 30 днів, та проживав на території України без документів на право проживання в Україні.

Відповідач не вживав заходів щодо оформлення легального перебування на території України, з заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не звертався, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

Отже, відповідач, нелегально перебуваючи на території України, не має постійного місця проживання та місця праці, не має стабільного джерела доходів для свого існування. Відтак, враховуючи все зазначене, існує ризик втечі громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та уникнення ним подальшого примусового видворення за межі території України.

Звертають увагу суду, що громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбував покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» на підставі вироку Бродівського районного суду Львівської області від 11.01.2024 за ч. 1 ст.263 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі (із змінами, внесеними ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.01.2025) з 12 лютого 2024 року по 13 листопада 2025 року, звідки звільнений по ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.11.2025 за ст. 81 КК України умовно-достроково, що підтверджується довідкою про звільнення серії ЛЬВ №24627.

13.11.2025 ЗМУ ДМС прийнято рішення про примусове видворення відповідача згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 3773- VI.

Так, установлено, що гр. Азербайджану ОСОБА_1 прибув на територію України 29.08.2014 через МА «Львів» та до цього часу межі України не покинув, а також проживав без документів на право проживання (перебування) в Україні.

У зв`язку з відсутністю у відповідача діючого паспортного документа, який дає право на виїзд з України та у зв`язку з існуванням ризику втечі іноземця, який тривалий період перебуває нелегально на території України та ризиком уникнення ним подальшого примусового видворення, позивач вважає за доцільне просити суд прийняти рішення про затримання громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на 6 (шість) місяців.

Ухвалою від 13.11.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи на 13.11.2025 з викликом учасників справи.

Представник позивача позов підтримала, просить позов задоволити.

Відповідач просив проводити розгляд справи у його відсутності, від послуг правової допомоги відмовляється, перекладача не потребує. Проти задоволення позову не заперечує, позов визнає повністю, наслідки задоволення позову йому зрозумілі.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 13.11.2025 року згідно протоколу №МЛВ 000120 працівниками Дрогобицького відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби був виявлений та затриманий громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, для з`ясування обставин справи та забезпечення своєчасного розгляду справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПР МЛВ 003261 від 13.11.2025 встановлено проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні громадянина Азербайджану ОСОБА_1 .

Встановлено, що громадянин Азербайджану ОСОБА_1 прибув на територію України 29.08.2014 через МА «Львів та до цього часу межі України не покинув. З 12.02.2024 відбував покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)».

З довідки про звільнення серія ЛЬВ 24627 вбачається, що громадянин Азербайджану ОСОБА_1 відбував покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» на підставі вироку Бродівського районного суду Львівської області від 11.01.2024 за ч. 1 ст.263 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі (із змінами, внесеними ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.01.2025) з 12 лютого 2024 року по 13 листопада 2025 року, звідки звільнений по ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.11.2025 за ст. 81 КК України умовно-достроково.

Діючий паспортний документ у громадянина громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній, що не дає змоги самостійно залишити територію України. Подальше перебування відповідача на території України містить загрози національній безпеці держави, охороні громадського порядку, а також захисту прав і законних інтересів громадян України. Відповідач, перебуваючи на території України не має постійного місця проживання та місця праці, не має стабільного джерела доходів для свого існування. Відтак, існує ризик втечі відповідача та уникнення ним подальшого примусового видворення за межі території України.

Таким чином, громадянин Азербайджану ОСОБА_1 перебуває в Україні у статусі нелегального мігранта.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Встановлено, що громадянин громадянин Азербайджану ОСОБА_1 перевищив дозволений строк свого перебування на території України більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушив п.2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 № 150.

Відповідач ухилився від виїзду з України, не вживав заходів щодо оформлення легального перебування на території України, з заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не звертався, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

Відповідно до п.п.2, 5 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

13.11.2025 ЗМУ ДМС прийнято рішення про примусове видворення громадянина Азербайджану ОСОБА_1 згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 3773- I.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач нелегально перебуває на території України, не має постійного місця проживання та місця праці, не має стабільного джерела доходів для свого існування. Відтак, існує ризик втечі громадянина Азербайджану ОСОБА_1 та уникнення ним подальшого примусового видворення за межі території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI(далі - Закон № 3773- VI).

У частині 3 статті 3 розділу І Закону №3773- VI зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до п.6 ч.1ст.1 Закону №3773-VI, іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 1 Закону №3773-VI паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

У частині 1 статті 15 Закону № 3773-УІ наведений перелік документів, за якими здійснюється в`їзд в Україну та виїзд з України іноземцями та особами без громадянства. Основними такими документами є паспортний документ за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України, відповідні посвідки на постійне або тимчасове проживання, посвідченням особи без громадянства для виїзду за кордон, проїзний документом для виїзду за кордон тощо.

Згідно з п. 27 ч.1 ст.1 Закону № 3773-VI, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.

Окрім того, в абз. 2 ч.4 ст.30 Закону № 3773-VI визначено, що у разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до Конституції України, а саме ст. 26 - іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України; ст. 33 - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом; ст. 68 - кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

В Конституції України та Законі №3773-VI вказано, що здійснення іноземцями своїх прав і свобод не повинно завдавати шкоди національним інтересам України, правам, свободам і законним інтересам її громадян та інших осіб, які проживають в Україні.

Іноземці зобов`язані поважати та додержуватися Конституції законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Іноземці зобов`язані підтверджувати законність свого перебування на території України. Законність перебування іноземця на території України, підтверджується, у тому числі наданим візою дозволом в межах строку дії візи; посвідкою на тимчасове чи постійне проживання; довідкою про звернення за захистом в Україні; дозволом на імміграцію тощо. Недотримання правил законного перебування іноземця або особи без громадянства на території України є прямим наслідком для визнання цих осіб нелегальними мігрантами та вжиття заходів щодо їх притягнення до адміністративної відповідальності з подальшим прийняття органом міграційної служби рішення про їх затримання з поміщенням в ПТПІ та подальшим примусовим видворенням.

У частині 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Згідно з частиною 4 статті 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення, (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Процедура ідентифікації особи іноземця - нелегального мігранта здійснюється не заради самої ідентифікації, а з чіткою правовою метою подальшого видворення за межі території України на підставі документів, які дають право особі перетнути легально кордон України в напрямку виїзду. Організація процедури видворення включає в себе в тому числі ряд заходів з оформлення проїзних документів, пошуку шляхів сполучення з іншими країнами, транспортні витрати тощо.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Положеннями частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 24 травня 2023 року № 296/8455/22 Верховний Суд зазначив: «за наявності певних перелічених умов, існує правова можливість здійснити затримання іноземця або особи без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації. Але в будь-якому випадку повинна існувати така умова як примусове видворення. Якщо ж відсутнє примусове видворення особи, то затримувати особу та відповідно продовжувати строк її тримання в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, забороняється».

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 359/5975/17 дійшов висновку, що при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту..

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

У пункті 103 Рішенні Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року «Справа «Анатолій Руденко проти України» (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

Враховуючи наведене, зокрема те, що відповідач перебуває на території України без відповідних законних підстав, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 241-246, 250-251, 289, 295 КАС України, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Затримати громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, , адреса: 79007, м.Львів, вул.Січових Стрільців, 11.

Відповідач: громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення складено 13.11.2025.

Суддя А.П. Хомик