Справа № 120/4906/24
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4906/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

11 листопада 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "АДІС" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 Приватне підприємство «Адіс» звернулося до суду з адміністративним позовом до головного управління ДПС України у Вінницькій області із позовними вимогами про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, якими підприємству збільшено розмір грошових зобов`язань та застосовано штрафні санкції. Зокрема, представник позивача наголошує, що прийняті рішення базуються на підставі юридично неспроможних висновків акту перевірки, що здійсненні без урахування фактичних обставин. При цьому зазначає, що податковому органу було надано всі належні і необхідні документи на підтвердження фактичних обставин, однак вони не були взяті відповідачем до уваги.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 На підставі направлень від 28.11.2023 року № 5275, № 5276, № 5284, № 5280, № 5282, № 5277 інспекторами головного управління ДПС у Вінницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку приватного підприємства "Адіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 30.09.2023 року, з питань валютного законодавства за період з 01.01.2017 року по 30.09.2023 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.09.2023 року, іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 30.09.2023 року.

2.2 За результатами перевірки складено акт від 25.12.2023 року № 2535702/02-32-07-01/31576283 відповідно до якого встановлено, зокрема такі порушення:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 163721 грн (за 1 квартал 2017 року 1620 грн, за 2 квартал (звітний період півріччя 2017 року) на суму 1620 грн, за 3 квартал (звітний період три квартали 2017 року) 2340 грн, за 4 квартали 2017 року (звітний період 2017 року) 6300 грн, за 1 квартал 2018 року 13500 грн, за 2 квартал 2018 року (звітний період півріччя 2018 року) 18000, за 3 квартал 2018 року (звітний період три квартали 2018 року) 27000 грн, за 4 квартал 2018 року (звітний період 2018 року) 18000 грн, за 3 квартал 2019 року (звітний період три квартали 2019 року) 30060 грн, за 4 квартали 2019 року (звітний період 2019 року) 45281 грн);

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.5 ст. 198 ПК України, а саме занижено податок на додану вартість на загальну суму 52351 грн;

- п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме, встановлено недотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН в листопаді 2019 грн, липні 2022 року, жовтні 2022 року, березні 2023 року;

- пп. 230.1.2, 230.1.3. п. 230.1 ст. 230 ПК України;

- п. 231.6 ст. 231 ПК України;

- пп. "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України, зокрема в частині подання з недостовірними відомостями та помилками податкової звітності, суми утриманого з них податку на 1-4 квартали 2017 року, 1-4 квартал 2018 року, 1-4 квартали 2019 року, 1-4 квартали 2020 року, 1-4 квартали 2021 року, 1-4 квартали 2021 року, 1-4 квартали 2022 року та 1-3 квартали 2023 року.

2.3 Не погоджуючись із вищезазначеними висновками, відображеними у акті, позивачем було подано заперечення від 09.01.2024 року.

2.4 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області проведено позапланову виїзну перевірки, результати якої відображено у акті № 7467/02-32-07-01/3157/6238 від 19.02.2024 року та фактично є тотожними до результатів за наслідком проведення планової документальної перевірки.

2.5 На підставі висновків, відображених у актах перевірок винесено, зокрема наступні податкові повідомлення-рішення від 28.02.2024 року:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 2006021 грн, в т.ч. з податку на прибуток 160481 грн, штрафна санкція 40120 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 65161 грн, в т.ч з податку на додану вартість 52129 грн, штрафна санкція 13032 грн;

- № 7213/02-32-09-01/31576283, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 100000 грн;

- № 7216/02-32-09-01/31576283, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 40000 грн;

- № 7217/02-32-09-01/31576283, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 37000 грн.

2.6 Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення головного управління ДПС у Вінницькій області від 28.02.2024 року № , № в частині збільшення грошового зобов`язання на суму 63344 грн. (50312 грн. за основним зобов`язанням та 13032 грн. штрафної санкції), № 7213/02-32-09-01/31576283; № 7216/02-32-09-01/31576283; № 7217/02-32-09-01/31576283 в частині збільшення грошового зобов`язання на 2000 грн.

3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС України у Вінницькій області.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на неї.

4.1 Відповідач просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

4.2 Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду, відповідач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що встановлені в акті перевірки порушення мали місце, а тому винесені на його підставі податкові повідомлення-рішення не підлягають скасуванню.

4.3 Позивач подав відзив на апеляційну скаргу у якому просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції лишити без змін.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

1.1 Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

1.2 Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

1.3 Положеннями п. 134.1 ст. 134 встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

1.4 Між позивачем та комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" укладено договір про закупівлю нафтопродуктів №1128-18/23 від 17.12.2018 та договір зберігання №29/12-18-1 від 29.12.2018. За умовами договору, предметом закупівлі є дизельне пальне на суму 1059200 грн у загальній кількості 40000 л.. а право власності на товар переходить до покупця з моменту прийняття.

1.5 На виконання умов договору, позивач продав комунальному підприємству Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" паливо на суму 700396 грн у загальній кількості 26450 л.

1.6 Відповідно до акту приймання передачі від 29.12.2018 року дизельне пальне, як власність покупця, було передано у місце зберігання (передачі).

1.7 Дизельне пальне безпосередньо зберігалося у позивача та доставлялося комунальному підприємству Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" по заявках. На доставку товару були укладені договори з перевізником ТОВ "АДР КУРЄР" № 28-18/33 від 25.01.2018 року, № 538-19/33 від 15.03.2019 року.

1.8 Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків між комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" та позивачем, за період з 17.12.2018 року по 08.12.2019 року комунальне підприємство мало заборгованість перед позивачем розмірі 301872 грн. У зв`язку з наявною заборгованістю комунальним підприємством було направлено на адресу приватного підприємства "Адіс" лист № 33/9242 від 09.12.2019 року про повернення дизельного палива у кількості 11400 л. (т. 2 а.с. 67-68)

1.9 Накладною № 17 від 09.12.2019 року про повернення постачальнику палива дизельного загальною кількістю 11400 л ціною 301872 грн (з урахуванням ПДВ) та товарно-транспортною накладною № 17 від 09.12.2019 року підтверджується повернення вказаного товару продавцю (т.2 а.с. 69).

1.10 Відповідно до вимог п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

1.11 У зв`язку з поверненням дизельного палива, позивачем було здійснено коригування податкових зобов`язань до зменшення в податковій декларації з ПДВ за грудень 2019 року на суму 50312 грн.

1.12 Відповідач стверджує, що повернення товару комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на адресу позивача не відповідає фактично здійсненій операції, у зв`язку з фактичним зберіганням товару за адресою постачальника приватного підприємства "Адіс". Тобто фактичне переміщення ТМЦ не можливо підтвердити, так як покупцем не підтверджено відвантаження.

1.13 Колегія суддів відхиляє такі доводи відповідача та вважає, що позивачем доведено поставку покупцю товару оскільки відповідно до товарно-транспортних накладних (Т.2 а.с. 61-67), нафтопродукти у кількості 26450 л були передані з пункту навантаження (вул. Чехова, 45, м. Вінниця) до пункту розвантаження (вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця), що відповідає умовам договору. Крім того, наявність видаткової накладної на повернення, є достатнім первинним документом, що підтверджує правомірність проведення операції повернення від покупця і яка відображена у бухгалтерському обліку підприємства.

1.14 Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого до висновку, що контролюючим органом протиправно збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 45281 грн (251560 грн*18%) та грошове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 50312 грн. (251560 грн*20%) за ППР №.

1.15 Щодо правомірності нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про надання юридичних послуг підприємству фізичною особою-підприємцем ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

1.16 До складу адміністративних витрат позивача віднесено юридичні послуги від ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 592000 грн, а саме: за 1 квартал 2018 року на суму 75000 грн, за 2 квартал 2018року (звітний період півріччя 2018 року) на суму 100000 грн, за 3 квартал 2018 року (звітний період три квартали 2018 року) на суму 150000 грн, за 4 квартал 2018 року (звітний період 2018 рік) на суму 100000 грн, за 3 квартал 2019 року (звітний період три квартали 2019 року) на суму 167000 грн.

1.17 ФОП ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи, основний вид діяльності якого згідно КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права.

1.18 Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не дивлячись на те, що фізична особа-підприємець платник єдиного податку другої групи не має права надавати послуги, у тому числі побутові, суб`єктам господарювання які не є платниками єдиного податку, норми податкового законодавства не містять правових наслідків для підприємства внаслідок наявності правовідносин із таким ФОП. Слушними є також доводи суду, що наявність такої співпраці не може вказувати на відсутність реальних правовідносин між контрагентами та факту надання послуг.

1.19 На підтвердження факту надання юридичних послуг та понесення відповідних витрат, позивачем надано акти виконаних робіт та звіти про надані юридичні послуги до Договору про надання юридичних послуг № 11 від 01.11.2011 року. Посилання відповідача, що позивачем не надано копію самого договору, а також, що у протоколі обшуку не зазначено саме про вилучення цього договору про надання юридичних послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки сам по собі договір не підтверджує вартість і кількість наданих послуг, а первинними документами для підтвердження наданих послуг і сплачених коштів є саме звіти та акти про надані юридичні послуги. Вказані документи мають усі необхідні реквізити, які дають можливість встановити реальність господарських операцій з цим суб`єктом господарювання.

1.20 Таким чином, відповідачем безпідставно донараховано зобов`язання з податку на прибуток у сумі 160481 грн.

1.21 Окрім того, контролюючим органом до позивача необґрунтовано застосовані штрафні санкції, виходячи з 25% суми визначених зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість, оскільки як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не доведено умисного характеру дій позивача у відповідності до п. 123.1 ст. 123 ПК України.

1.22 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що податкові повідомлення-рішення головного управління ДПС у Вінницькій області від 28.02.2024 року № , № в частині збільшення грошового зобов`язання на суму 63344 грн (50312 грн. за основним зобов`язанням та 13032 грн штрафної санкції) є протиправними та підлягають скасуванню.

1.23 Крім того, податковим повідомленням-рішенням № 7213/02-32-09-01/ НОМЕР_1 від 28.02.2024 року, до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 100000 грн, за встановлені порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме: не обладнано рівнемірами лічильниками рівня пального та не зареєстровано в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (3 резервуари), відсутні позитивні результати повірки або оцінки відповідності та не зареєстровано в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (2 витратоміри-лічильники), а саме 2 паливно-роздавальні колонки.

1.24 За змістом пп. 230.1.2 п. 320.1 ст. 320 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

1.25 Пунктом 128-1.1 статті 128 ПК України передбачено, що відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра- лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 грн за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу.

1.26 Відповідно до матеріалів справи, позивач орендує та використовує - введені в експлуатацію два резервуари типу Р-50, місткістю 49,22 куб.м. та місткістю 50,17 куб.м., які розміщені на території акцизного складу № 1005600 за адресою Вінницька область, Вінницький р-н, с. Вінницькі Хутори, вул. Чехова, будинок 45-3. Факт обладнання цих резервуарів рівнемірами-лічильниками підтверджено в акті перевірки, а факт використання цих резервуарів підтверджено податковою звітністю.

1.27 Згідно даних бухгалтерського обліку та звітності у підприємства на рахунку 10 "Необоротні активи" (місце зберігання паливний склад) власні основні засоби: блок пункт заправочний (резервуар РГС-8 місткістю 8 куб.м, з паливороздавальною колонкою) - за кодом 118 інвент. номер 93, блок пункт заправочний (резервуар РГС-8 місткістю 8 куб.м, з паливороздавальною колонкою) - за кодом 129 інвент. номер 96, резервуар місткістю 49 куб.м. - код 183 інвент. номер 160.

Однак, такі об`єкти були виведені підприємством з експлуатації, що підтверджується відповідними висновками випробувальної лабораторії дефектоскопії ТОВ "Еколайнсервіс 1", актами про опломбування об`єктів на паливному складі ПП "АДІС" від 31.12.2019 року, відомостями нарахування амортизації по основних засобах за 2019 рік, 2020 рік та 1 квартал 2021 року. Вказаним обставинам також надана оцінка рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі № 120/11893/21-а.

1.28 Контролюючим органом, в ході розгляду справи та під час апеляційного оскарження не надано доказів того, що ці об`єкти були у використанні на дату перевірки, що у свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, виключає необхідність обладнання вказаних об`єктів та реєстрацію в Єдиному Державному реєстрі рівнемірів-лічильників, витратомірів-лічильників.

1.29 Твердження відповідача про відсутність у ЄР податкових накладних виписаних та зареєстрованих ТОВ «Еколайнсервіс 1» на надання послуг дефектовки резервуарів ПП «АДІС» спростовуються умовами договору від 17.12.2019 року №17122019 між ПП «АДІС та ТОВ «Еколайнсервіс 1». Так, п.2.2 Договору визначено, що розрахунки за проведені роботи виконуються після проведення всіх етапів фактично виконаних робіт згідно з виставленим підрядником рахунків. Згідно з п.2.3.1 замовник протягом 5 банківських днів після повного виконання всіх етапів робіт, здійснює оплату у розмірі 100% вартості робіт. Таким чином, відсутність розрахунків між позивачем та ТОВ «Еколайнсервіс 1», не спростовує факту дефектоскопії резервуарів з неможливістю їх експлуатації.

Крім того, контролюючим органом не встановлено факту наявності в користуванні позивача інших незареєстрованих резервуарів, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача про неможливість з боку відповідача зберігати пальне у двох резервуарах.

1.30 Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № 7213/02-32-09-01/31576283 від 28.02.2024 року, яким до позивача застосована штрафну санкцію у сумі 100000 грн та його скасування.

1.31 Щодо встановленої податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2024 року № 7216/02-32-09-01/31576283 санкції за порушення позивачем п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України через відсутність позитивного результату повірки на акцизному складі № 1005598 в період з 21.03.2021 року по 25.03.2021 року, де підприємство здійснювало відпуск пального споживачам, через витратоміри-лічильники в кількості дві одиниці, а саме, паливороздавальні колонки зав. номери 140266 та 146498, колегія суддів зазначає наступне.

1.32 На виконання вказаних вимог податкового законодавства, у відповідності до норм Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 05.06.2014 № 1314-VII та Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 року № 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.02.2016 року № 278/28408, позивачем здійснено такі повірки 20.03.2020 року, 26.03.2021 року, 25.03.2022 року та 23.02.2023 року, що не заперечується відповідачем і встановлено в акті перевірки від 19.02.2023 року.

1.33 Контролюючому органу до перевірки було надано свідоцтва про повірку паливнороздавальних колонок зав. номери 140266 та 146498 від 04.03.2021 року та чинні до 04.03.2022 року та від 24.01.2022 року та чинні до 24.01.2023 року, видані ТОВ "Фарн ОТК".

1.34 Відповідач вказує на відсутність позитивного результату повірки та оцінки відповідності, з огляду на неможливість підтвердження взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Фарн ОТК" згідно даних бухгалтерського обліку. Разом із тим встановлено, що позивачем надавались контролюючому органу документи, що підтверджують здійснення таких повірок, а саме: акт надання послуг № 928 від 04.03.2021 р. на 2000 грн - про повірку засобів вимірювальної техніки, колонки паливороздавальні для рідкого палива шість одиниць та акт надання послуг № 341 від 24.01.2022 року на 10000 грн - про повірку засобів вимірювальної техніки, колонки паливороздавальні для рідкого палива шість одиниць, оборотно-сальдову відомість.

1.35 Відтак колегія суддів вважає, що позивачем надано контролюючому органу всі первинні документи, які є достатніми для того, щоб встановити факт повірки паливороздавальних колонок, що спростовує доводи відповідача про наявність в діях позивача ознак порушення, передбаченого п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та вказує на відсутність підстав для застосування до останнього фінансових санкцій і протиправність податкового повідомлення-рішення від 28.02.2024 року № 7216/02-32-09-01/31576283.

1.36 Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2024 року № 7217/02-32-09-01/31576283 у частині застосування штрафу у сумі 2000 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

1.37 З матеріалів акту позапланової перевірки від 19.02.2024 року слідує, що відповідно до даних ІКС "Податковий блок" "Реєстрація ПП" "Ведення окремих реєстрів" Реєстр ВРП" встановлено, що розпорядником акцизного складу уніфікований номер 1005597, в порушення пп. 230.1.3. п. 230.1 ст. 230 ПК України, не подано до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною "Довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального" один електронний документ за 18.12.2020 року.

1.38 Разом з тим, 19 грудня 2020 року, відповідно до квитанції № 2, позивачем по акцизному складу 1005597 за 18 грудня 2020 року було подано довідку через електронний кабінет о 20:20 год., однак її доставка відбулась 21 грудня 2020 року о 13:13 год..

1.39 Апеляційний суд вважає, що позивач здійснив вчасно і в повному обсязі всі належні дії для виконання передбаченого законодавством обов`язку, невчасна доставка довідки з незалежних від позивача причин, в тому числі через неналежну роботу систем електронного кабінету, не може бути підставою для притягнення до відповідальності.

1.40 Крім того, згідно акту перевірки, позивачем, як розпорядником акцизного складу, не подано вчасно до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику "Довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального" за 20.06.2022, яку було подано 15.11.2022, що підтверджується копією довідки та квитанціями до неї.

1.41 Колегія суддів вважає, що задовольняючи позовні вимоги і скасовуючи в цій частині оскаржуване ППР, суд першої інстанції правильно проаналізувавши норми Закону України № 3219-IX від 30.06.2023 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану", яким припинено дію норм щодо зупинення перебігу строків, визначених ПК України, та з 01.08.2023 року для платників податків та контролюючих органів поновлено перебіг цих строків, дійшов правильного висновку, про відсутність в цій частині порушень з боку позивача.

1.42 Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС України у Вінницькій області від 28.02.2024 року № , № 007324701 в частині збільшення грошового зобов`язання на суму 63344 грн. (50312 грн. за основним зобов`язанням та 13032 грн. штрафної санкції), № 7213/02-32-09-01/31576283; № 7216/02-32-09-01/31576283; № 7217/02-32-09-01/31576283 в частині збільшення грошового зобов`язання на 2000 грн.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

2.3 Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.