Справа № 120/14162/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 листопада 2025 р. Справа № 120/14162/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22 серпня 2024 року № 86, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачам запропоновано подати відзиви на позовну заяву.

13 листопада 2024 року та 15 листопада 2024 року від відповідачів до суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких зазначено, що ОСОБА_1 13 серпня 2024 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника - ОСОБА_2 . Згідно з пунктом 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до заяви про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, а також документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника та документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником.

Як зазначають представники відповідачів, разом із заявою про переведення на пенсію у разі втрати годувальника позивач надав довідку про сумісне проживання разом з дружиною за однією адресою від 13 серпня 2024 року, що видана міським комунальним підприємством "Управляюча компанія "Територія комфорту" № 1217, яка не відповідає вимогам пункту 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, оскільки міське комунальне підприємство "Управляюча компанія "Територія комфорту" не є структурною одиницею органів місцевого самоврядування.

З урахуванням наведеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 22 серпня 2024 року прийнято рішення № 86, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника.

За наведених обставин представники відповідачів просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену на умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 09 лютого 1978 року позивач перебував у шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Дослівним відтворенням запису про смерть від 30 липня 2024 року підтверджується те, що ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 год. 50 хв. в населеному пункті Барселона (Іспанія).

13 серпня 2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою, у якій просив перевести його з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 - відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким 22 серпня 2024 року прийнято рішення № 86 про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пакету документів, зокрема довідки про перебування на утриманні померлого годувальника (факт сумісного проживання). У такому рішенні йдеться, що надана позивачем довідка міського комунального підприємства "Управляюча компанія "Територія комфорту" від 13 серпня 2024 року № 1217 не відповідає вимогам пункту 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, оскільки таке підприємство не є структурним підрозділом органу місцевого самоврядування.

Надаючи правову оцінку рішенню пенсійного органу, що оскаржується, суд зважає на таке.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

На підставі частини 3 статті 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

На реалізацію Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 2.3 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника (підпункт 9).

Відповідно до пункту 2.11 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 (витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання), або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

Отже, пункт 2.11 Порядку №22-1 не містить імперативної норми щодо видання документу із зазначенням відомостей про місце проживання разом з годувальником за однією адресою лише органом місцевого самоврядування.

Так, у пункті 2.11 Порядку № 22-1 зазначено, що відповідні документи можуть бути видані, зокрема, органом місцевого самоврядування.

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відсутні документи, що підтверджували факт спільного проживання чи перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт, чи рішення суду, яке встановлює факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Водночас позивачем разом із заявою про переведення на пенсію у разі втрати годувальника подано довідку від 13 серпня 2024 року № 1217, що видана міським комунальним підприємством "Управляюча компанія "Територія комфорту", зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з дружиною ОСОБА_2 .

Вищевказана довідка засвідчена начальником міського комунального підприємства "Управляюча компанія "Територія комфорту" та скріплена печаткою.

Суд зауважує, що вказаний документ відноситься до визначених у пункті 2.11 Порядку № 22-1 інших документів, що підтверджують факт проживання разом з годувальником за однією адресою.

При цьому пункт 2.11 Порядку № 22-1 не містить імперативної норми щодо видання документу із зазначенням відомостей про місце проживання разом з годувальником за однією адресою лише органом місцевого самоврядування, а вжите у такому пункті слово "зокрема" означає виділення документів органів місцевого самоврядування з поміж інших документів, тобто, "в тому числі", "серед іншого".

Крім того, чинне законодавство в даному випадку не обмежує особу підтвердити факт перебування на утриманні якимось певним документом, надаючи їй право самостійно обирати, яким саме документом підтвердити цей факт.

Більше того, відповідно до пунктів 1.1, 1.2, та 1.3 статуту міського комунального підприємства "Управляюча компанія "Територія комфорту", затвердженого рішенням Вінницької міської ради (текст статуту розміщено на офіційному сайті Вінницької міської ради у розділі "Рішення"), міське комунальне підприємство «Управляюча компанія «Територія Комфорту» засноване на комунальній власності Вінницької міської територіальної громади, перейменоване з міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №6».

Підприємство належить до комунальної власності Вінницької міської територіальної громади, створене рішенням виконкому Вінницької міської ради від 30.03.2000 року № 445 та керується у своїй діяльності Господарським Кодексом України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішеннями Вінницької міської ради та її виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, іншими чинними нормативно-правовими актами України та цим Статутом.

Засновником та Власником Підприємства є Вінницька міська рада. Органом, за яким закріплено функції управління Підприємством, є департамент житлового господарства Вінницької міської ради.

Відтак міське комунальне підприємство "Управляюча компанія "Територія комфорту" утворене Вінницькою міською радою (тобто органом місцевого самоврядування) з метою здійснення діяльності, що визначена статутом.

Отже, наданими позивачем документами підтверджено факт його перебування на утриманні померлої дружини. Будь-яких інших зауважень до поданих документів у пенсійного органу не виникло.

Враховуючи встановлені обставини, зважаючи на те, що позивач є чоловіком померлої годувальниці, перебував на її утриманні та отримує пенсію за віком, а тому має право на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Зазначене дає підстави констатувати, що право позивача на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника порушено, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 86 від 22 серпня 2024 року щодо відмови в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника не відповідає критеріям правомірності, визначеними частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

В той же час, враховуючи встановлення судом порушення прав позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав останнього є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлої дружини ОСОБА_2 з 13 серпня 2024 року.

Водночас відсутні підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести позивача на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки права позивача порушено саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а тому саме цей орган Пенсійного фонду повинен відновити порушені права позивача.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 21 жовтня 2024 року підтверджується факт сплати позивачем судового збору за звернення до суду з позовом в розмірі 1212 гривень.

Проте належною сумою, яку позивач мав би сплатити за подання цього позову, є 1211,20 гривень.

А тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 86 від 22 серпня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 13 серпня 2024 року перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20490012)

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 12.11.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович