Справа № 160/32334/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-Агро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-Агро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
Представник відповідача надав суду відзив на позов в якому зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Головне управління ДПС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік та наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.04.2024 за №1679-п було проведено документальну планову виїзну перевірку Позивача за період з 01.01.2017 року по 31.12.2023 року. Перевірка проводилась з 20.05.2024 року по 07.06.2024 року, оскільки термін перевірки було продовжено на 5 робочих днів на підставі наказу за №2135-п від 31.05.2024 року.
Позивач відповідно до пункту 86.7 статті 86 Кодексу в адміністративному порядку подав заперечення на Акт перевірки, в якому мотивував свою позицію та надав додаткові документи та пояснення стосовно фатів та обставин, які були досліджені Відповідачем в ході документальної планової виїзної перевірки.
На підставі заперечень, викладених Позивачем в запереченнях на Акт перевірки від 14.06.2024 року Відповідачем прийнято рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки СТОВ «Універсал-Агро» з питань, що стали предметом розгляду заперечень до акта документальної планової виїзної перевірки від 14.06.2024 року за № 1615/04-36-07-12/32062068, яка проводилась з 29.07.2024 року по 02.08.2024 року.
- п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (iз змiнами та доповненнями) підприємством встановлено заниження податку на додану вартість всього на cyму 40 240,00 грн., у тому числі: за травень 2023 р. в сумi 40 240 грн.;
- п. 201.l, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України вiд 02.12.2010 №2755-VI (iз змінами та доповненнями) не здiйснено реєстрацiю податкових накладних (вiдсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- п.38.1. та п.38.2. ст.38, п.п.381-1.1.1. п.381 ст.38-1, п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134, п.п.141.9.5. п.141.9. ст.141 ПКУ що призвело до заниження мiнiмального податкового зобов`язання у загальнiй cyмі 216156,01грн., в тому числi: за 2022 piк - 216156,01грн.
Позивач в позовній заяві зазначив, що «Згідно підпункту 66 пункту 10 розділу ХХ Податкового кодексу України «Перехідні положення» встановлено, що при обчисленні різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок за 2022 рік до загальної суми сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок, визначених підпунктами 141.9.2, 141.9.3 пункту 141.9 статті 141, пункту 177.15 статті 177, пунктів 297-1.2, 297-1.3, 297-1.4, 297-1.5 статті 297-1 цього Кодексу, включаються суми податків, зборів, платежів, сплачених у 2021 році в рахунок податкових зобов`язань з цих податків, зборів, платежів 2022 року.
Позивач, під час обчислення МПЗ за 2022 рік до розрахунку включив суми податків, зборів, платежів, сплачених у 2021 році в рахунок податкових зобов`язань 2022 року (авансові платежі).
Оскільки, у 2022 році дозволено було включити на зменшення МПЗ суми податків, зборів, платежів, сплачених у 2021 році в рахунок податкових зобов`язань та платежів 2022 року, то при розрахунку МПЗ за 2022 рік Позивач включив відповідні суми податків, сплачених у 2021 році, в рахунок податкових зобов`язань 2022 року , а саме:
- Позивачем 01.12.2021 року було проведено нарахування орендної плати, яка не виплачувалась 01.12.2021 року. Термін сплати податків за нарахованою орендною платою, яка не виплачується складає 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу (тобто до 30.01.2022 року) у сумі 1 241 138,22 грн., що становить: ПДФО 223 404,88 грн. та ВЗ 18 617,07 грн. (відомість нарахування за 01.12.2021 року) - пп. 168.1.5 ПКУ встановлено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені ПКУ для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу.
Таким чином, при нарахуванні орендної плати 01.12.2021 у Позивача законно виникло зобов`язання сплати ПДФО та ВЗ з нарахованого і не виплаченого доходу (термін сплати до 30.01.2022 року).
Отже, у 2022 році дозволено було включити на зменшення МПЗ суми податків, зборів, платежів, сплачених у 2021 році в рахунок податкових зобов`язань платежів 2022 року.
Таким чином, при розрахунку МПЗ за 2022 рік Позивач мав право включити суми податків, сплачених у 2021 році, в рахунок податкових зобов`язань 2022 року.»
Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що нарахування доходу було здійснено 01.12.2021 року, а тому, хоча термін сплати зобов`язань встановлений до 30.01.2022 року, вказане зобов`язання стосується 2021 року, а не 2022 року.
Таким чином, висновок відповідача в цій частині є правомірним.
Однак, суд зазначає, що відповідно до п.65 під. 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України штрафні санкції, передбачені статтею 123 цього Кодексу, при визначенні податкових зобов`язань платників податків з урахуванням мінімального податкового зобов`язання за 2022 рік, а також штрафні санкції, передбачені статтею 124 цього Кодексу за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, розрахованого контролюючим органом з урахуванням загального мінімального податкового зобов`язання за 2022 рік, не застосовуються.
Відповідно до наданих до перевірки регістрів бухгалтерського обліку по рах.977 «Інші витрати звичайної діяльності» за 2023 рік, було встановлено списання озимого ріпаку на суму 201 201,85грн (дт 977 Кт 2312).
Згідно Акту про обстеження земельних ділянок сільськогосподарського призначення та списання загиблих посівів» від 31.01,2023р встановлено:
на полі №3 площею 66,8га за схемою земельних угідь СТОВ «Універсал Агро», засіяному озимим ріпаком повну загибель посівів з причини вимерзання- 100% посівів
на полі №15 площею 58,17га за схемою земельних угідь СТОВ «Універсал Агро», засіяному озимим ріпаком повну загибель посівів з причини вимерзання- 100% посівів
загибель посівів перелічених культур спричинена різкими коливаннями температур протягом січня 2023р, що підтверджується довідкою центру гідро метрології.
До вказаного Акту надано Наказ №5 від 23.01.2023 «Про створення спеціальної комісії для обстеження посівів озимого ріпаку на полях №3 та №5» та лист-відповідь Харківського регіонального центру з гідрометеорології від 30.01.2023 № 9920-04.3/44, в якому надано інформацію про погодні умови, які склалися на території Красноградського району (Зачипилівська ОТГ) в період з 01 по 10 січня 2023р., а саме: на початку першої декади січня переважала дуже тепла погода, обумовлена надходженням теплих атлантичних повітряних мас. Протягом першої половини декади січня на території району середня температура повітря виявилася вищою 0° С.... різьке зниження температури повітря відбулося 7 січня... до 11°-17° морозу...сніговий покрив на полях був відсутній, грунт промерз на 10 січня до 20см. Найчастіше пошкоджуються посіви на перезволожених грунтах, якщо спостерігається різькі коливання температури повітря і наступають морози з температурою нижче -15°, без снігового покриву. Цьогоріч, такі погодні умови мали місце на території Красноградського району, тож могли призвести до пошкодження, а подекуди до загибелі озимого ріпаку».
Бухгалтерською довідкою від 31.01.2023 №1 щодо розподілу витрат на вирощування загиблих посівів озимого ріпаку СТОВ «Універсал Агро» здійснено розподіл витрат на повторювальні та неповторювальні, а саме (із Кт 2312 (озимий ріпак) у Дт 977 (повторювальні витрати та 2312 (соняшник) неповторювальні витрати), а саме із Кт 2312 (озимий ріпак) у ДТ 977 (повторювальні витрати) на суму 201201,85 грн.
Позивач в позовній заяві зазначило, що в чинному податковому законодавстві України відсутня конкретна норма, яка б зобов`язувала нарахувати податкові зобов`язання при списання загиблих активів.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом г) пункту 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Крім того, відповідно до пункту 8.2 Методичних рекомендацій №132 витрати на обробіток площ, на яких повністю загинув урожай внаслідок стихійного лиха, списуються як надзвичайні втрати. При пересіві повністю загиблих посівів сума витрат становитиме вартість насіння, витрати на передпосівний обробіток грунту, посів та інші роботи, які виконуються знову при пересіві новою культурою (повторювані витрати). Всі інші суми витрат на лущення стерні, підняття зябу і снігозатримання, вартість добрив та витрачені на їх внесення суми тощо, тобто (неповторювані витрати) списуються в розрізі статей на пересіяну культуру.
Витрати на вирощування культур, які частково загинули або по яких стався недобір продукції внаслідок стихійного лиха, списуються на втрати від стихійного лиха чи від техногенних катастроф і аварій тощо.
Отже, якщо поле, на якому загинули посіви, пересівається, виділяється дві групи витрат: повторювані і неповторювані. При цьому списанню підлягають витрати, які відносяться до повторюваних, тоді як неповторювані витрати, тобто такі витрати у повторному здійсненні яких відсутня потреба для отримання нового врожаю, списанню не підлягають і відносяться до витрат на пересіяну культуру.
Згідно з позицією Верховного Суду яка висловлена у постанові від 09 грудня 2020 року у справі №460/212/19, у даній категорії справ слід з`ясувати, чи були серед понесених позивачем витрат неповторювані витрати (за наявності останніх висновок контролюючого органу про необхідність донарахування податкових зобов`язань є передчасним, оскільки такі витрати мають бути віднесені на рахунок пересіяної культури).
Позивач не заперечує того факту, що в обліку за Дт 977 повторювані витрати зазначено 201201,85 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 825,93 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова