Справа № 280/7438/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 280/7438/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Бурової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 р. (суддя Чернова Ж.М.) в адміністративній справі №280/7438/24 за позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД БМ "РОЗКВІТ", про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось до суду з адміністративним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод БМ «Розквіт» в дохід бюджету кошти в сумі 1297400,82 грн. для погашення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб.

Товариство з обмеженою відповідальністю Завод БМ «Розквіт» позовні вимоги визнало частково на суму 193946,05 грн., у зв`язку із подачею уточнюючої декларації, якою сума податкового зобов`язання зменшена.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку загального позовного провадження, позовні вимоги Головного управління ДПС у Чернігівській області задоволено частково на суму 193946,05 грн. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення податкового боргу в сумі 1103454,77 грн. та у відповідній частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити зазначені позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що відповідач має безперервний податковий борг з орендної плати з юридичних осіб, починаючи з 2020 року. Внаслідок подачі ним уточнюючої податкової декларації відбулось погашення податкового боргу у розмірі 969730,27 грн. в іншій спосіб, ніж платежі до бюджету. Зменшені показники податкової звітності враховані в погашення податкового боргу минулих періодів згідно черговістю виникнення боргу. Також, наявні підстави для стягнення податкового боргу з штрафних санкцій в сумі 16960,71 грн. та пені на суму 116763,79 грн.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що подання уточненої податкової декларації № було спричинено тим , що в чинне законодавство внесені зміни, а саме 06 травня 2023 року набув чинності Закон України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно». Оскільки Запорізька область, в тому числі й місто Запоріжжя, входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих з 12 березня 2022 року по 31 грудня 2022 р., відповідач на законних підставах був звільнений від орендної плати за землю, для чого подав уточнену податкову декларацію, зменшивши суму до 193 946,05 грн. за період з 01 березня по 31 грудня 2022 року.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

"19.04.2016 здійснено держану реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський ДБК». В подальшому ТОВ змінило найменування на ТОВ «Завод БМ «Розквіт». Дане підприємство перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області за неосновним місцем обліку і є платником орендної плати з юридичних осіб. Відповідачем, на виконання вимог п.286.2 ст.286 ПК України 18.02.2022 було подано податкову декларацію № з плати за землю, де ним самостійно визначені податкові зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб. У зазначеному податковому розрахунку платник податків самостійно визначив зобов`язання з орендної плати за 2022 рік на загальну суму 1 163 676,32грн (щомісячні платежі за податкові періоди з січня по листопад 2022 року становили 96973,03грн, а за грудень 2022 96 972,99 грн з термінами сплати: 02.03.2022, 30.03.2022, 03.05.2022, 30.05.2022, 30.06.2022, 01.08.2022, 30.08.2022, 30.09.2022, 31.10.2022, 30.11.2022, 30.12.2022, 30.01.2022).

Відповідно до акту камеральної перевірки №7951/Ж5/25-01-04-08 від 10.08.2023, позивачем встановлено несвоєчасну сплату відповідачем узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати, визначених податковим розрахунком №. Керуючись пп. 111.1 та 111.2 ст. 111 ПКУ, за наслідками перевірки прийнято ППР від 29.09.2023 №9492/Ж10/25-01-04-08, яким визначені штрафні санкції в сумі 16960,71грн за порушення строків сплати зобов`язань з податку.

Також, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем узгоджених грошових зобов`язань самостійно розрахованих у податковій звітності, позивачем на підставі пп.129.3.1. ст.129 ПКУ нарахована пеня в розмірі 116763,79грн.

20.02.2024 відповідачем подана уточнена податкова декларація № з плати за землю, в якій останній самостійно визначив податкове зобов`язання з орендної плати у розмірі 193946,05грн, яка була прийнята позивачем.

З наданих ДПС пояснень, вбачається, що останнім відображено в показниках ІКП та зараховано відповідно до порядку погашення податкового боргу, який є наявним за відповідачем".

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на те, що позивач звернувся до суду з позовом виключно відносно суми податкової заборгованості, яка виникла внаслідок самостійно визначеної платником податків суми податкового зобов`язання за 2022 рік. Станом на день звернення до суду вказана заборгованість складає 193946,05 грн. Ця сума і була стягнута оскарженим рішенням.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим же Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з підпунктів 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Приписами пунктів 59.1,59.5 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Колегія суддів встановила, що заявлений до стягнення податковий борг складається із:

- податкового зобов`язання, задекларованого відповідачем податковою декларацією № від 18.02.2022 на суму 1163676,32 грн.;

- штрафу, визначеному податковим повідомленням-рішенням №9492/Ж10/25-01-04-08 від 29.09.2023 на суму 16960,71 грн.;

- пені на суму 116763,79 грн., нарахованої у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем узгоджених грошових зобов`язань, самостійно розрахованих у податковій звітності.

Щодо задекларованої суми 1163676,32 грн., суд першої інстанції встановив її зменшення відповідачем до 193946,05 грн., шляхом подачі уточнюючої податкової декларації.

Колегія суддів зазначає, що Податковий кодекс України не містить заборони платнику податків уточнювати свої податкові зобов`язання. Крім того, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, позивач пред`явив до стягнення суму, зазначену саме у податковій декларації № , а не загальний податковий борг, який, за твердженням позивача/скаржника рахується за відповідачем. Відтак, відповідачем за 2022 рік задекларовано податкове зобов`язання зі сплати за землю на суму 193946,05 грн., яка ним визнана і яка стягнута оскарженим рішенням суду першої інстанції.

Щодо штрафу на суму 16960,71 грн.

Позивачем на підтвердження узгодженості цього грошового зобов`язання до суду надана ксерокопія рекомендованого повідомлення про направлення ППР №9492/Ж10/25-01-04-08 на адресу відповідача (а.с.17). Також відповідачем долучена ксерокопія частини поштового конверту (а.с.17 звор. бік), з якого вбачається, що кореспонденція повернута без вручення. Однак, на конверті відсутня відмітка пошти із зазначенням причини неможливості вручити рекомендовану кореспонденцію.

Згідно п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає недоведеною позивачем обставину узгодженості грошового зобов`язання на суму 16960,71 грн.

Щодо стягнення пені на суму 116763,79 грн.

У позовній заяві зазначено про те, що ця сума нарахована "у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем узгоджених грошових зобов`язань, самостійно розрахованих у податковій звітності". При цьому, жодного обґрунтування суми, на яку пеня нарахована, періоду виникнення боргу, розрахунок суми пені позовна заява не містить. Доданий позивачем розрахунок (роздруківка) констатує нарахування певної суми пені, однак не пояснює алгоритм її визначення. Кодекс адміністративного судочинства України зобов`язує позивача обґрунтовувати свої позовні вимоги у позовній заяві, у тому числі, шляхом наведення розрахунку сум, пред`явлених до стягнення, а суд здійснює перевірку такого розрахунку.

Також, колегія суддів погоджується із застосуванням судом першої інстанції правил п.129.2 ст.129 Податкового кодексу України, відповідно до яких у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня, нарахована на таке грошове зобов`язання (його частину) або на виявлене заниження податкового зобов`язання, скасовується.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, тому не є підставами, визначеними статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженого судового рішення.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 р. в адміністративній справі №280/7438/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 жовтня 2025 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2025 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий