Справа № 280/999/25
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/999/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року (суддя Мінаєва К.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.01.2025 №80 щодо відмови позивачу у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період її роботи з 02.09.2002 по 28.08.2009 на посаді заступника директора ЗНВК № 20 по навчально-виховній роботі та повторно розглянути заяву позивача від 09.01.2025 про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.01.2025 № 86 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «При кінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період її роботи з 03.09.2002 по 28.08.2009 на посаді заступника директора ЗНВК № 20 по навчально-виховній роботі, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2025 про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що пiдстави для призначення та виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у розмiрi десяти мiсячних пенсiй вiдповiдно до пyнкту 7-1 роздiлу ХV Прикiнцевих положень Закону №1058 вiдсутнi, оскільки відсутній необхідний спеціальний стаж роботи 30 років.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у зв`язку з призначенням з 26.11.2023 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 наявні наступні записи:

23.11.1992 прийнята вчителем географії у середній школі № 20 міста Запоріжжя;

01.09.1995 призначена кваліфікація «спеціаліст першої категорії»;

06.05.1992 у зв`язку з новим статусом школи середня школа комплекс № 20 перейменована в загальноосвітній навчально-виховний комплекс № 20 І-ІІІ ступенів з екологічною освітою та вихованням учнів;

02.06.1999 призначена вища категорія за підсумком конкурса «Вчитель року»;

(запис № 16) 02.09.2002 призначена заступником директора ЗНВК № 20 з науково-методичної роботи;

20.02.2004 підтверджена кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії» та присвоєно педагогічне звання «вчитель-методист».

Надалі назва «Загальноосвітній навчально-виховний комплекс № 20 І-ІІІ ступенів з екологічною освітою та вихованням учнів» змінена на «Запорізький навчально-виховний комплекс № 20 екологічного профілю Запорізької міської ради Запорізької області».

18.02.2009 підтверджена кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії», педагогічне звання «вчитель-методист»;

28.08.2009 звільнена з посади за власним бажанням;

29.08.2009 призначена на посаду директора Запорізької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням хімії та біології Запорізької міської ради Запорізької області на умовах укладеного контракту до 29.08.2010;

30.08.2010 продовжені трудові відносини на умовах переукладеного контракту до 30.08.2013;

31.08.2013 продовжено трудові відносини на умовах переукладеного контракту до 30.06.2016;

19.03.2014 за наслідками атестації відповідає раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та раніше присвоєному педагогічному званню «учитель-методист»;

01.10.2015 переукладено контракт на період з 01.10.2015 по 15.08.2020;

21.03.2019 за наслідками атестації відповідає раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та раніше присвоєному педагогічному званню «учитель-методист»;

15.08.2020 звільнена у зв`язку із закінченням терміну дії контракту;

16.08.2020 призначена на посаду директора Запорізької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням хімії та біології Запорізької міської ради Запорізької області на умовах укладеного строкового трудового договору від 14.08.2020 № 111.

Відповідно до змісту довідки від 22.01.2024 № 01-27/09 ОСОБА_1 дійсно безперервно працювала в Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 20 екологічного профілю Запорізької міської ради Запорізької області:

на посаді вчителя з 23.11.1992 (наказ по середній школі № 20 Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 20.11.1992 № 82) по 01.09.2002;

на посаді заступника директора з науково-методичної роботи з 02.09.2002 (наказ по Загальноосвітньому навчально-виховному комплексу № 20 І-ІІ ступенів з екологічною освітою та вихованням учнів від 06.09.2002 № 135-к) по 28.08.2009 (наказ про звільнення по Запорізькому навчально-виховному комплексу № 20 екологічного профілю Запорізької міської ради Запорізької області від 28.08.2009 № 99-к).

Згідно з довідкою Центрального відділу освіти Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 05.02.2024 № 07.01-19/181 ОСОБА_1 з 29.08.2009 по 15.08.2020 працювала на посаді директора Запорізької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 72 з поглибленим вивченням хімії та біології Запорізької міської ради Запорізької області. З 16.08.2020 призначена на посаду директора Запорізької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 72 з поглибленим вивченням хімії та біології Запорізької міської ради Запорізької області, на якій працює по теперішній час.

За змістом довідки Запорізької гімназії № 20 Запорізької міської ради від 19.12.2024 № 01-27/309 в трудовій книжці ОСОБА_1 запис № 16 зроблено з помилками в частині найменування посади і параграф наказу, у зв`язку з чим правильний запис вважати: 02.09.2002 призначити заступником директора ЗНВК № 20 по навчально-виховній роботі.

Згідно з довідкою про підтвердження стажу роботи для обчислення / перерахунку пенсії від 24.12.2024 № 07.01-19/2404, виданою Центральним відділом освіти Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, ОСОБА_1 дійсно працювала вчителем, заступником директора з навчально-виховної роботи у середній школі № 20 з 23.11.1992 по 01.09.2002 вчителем, з 02.09.2002 по 28.08.2009 заступником директора з навчально-виховної роботи.

З матеріалів справи встановлено, що загальний страховий стаж позивача станом на день призначення пенсії (рішення № 86 від 14.02.2024) складає 40 років 4 місяців 29 днів, страховий стаж до 01.01.2004 становить 20 років 5 місяців 29 днів, страховий стаж після 01.01.2004 становить 19 років 11 місяць 00 днів.

09.01.2025 ОСОБА_1 звернулась до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії, а саме за призначенням одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням вимог пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, органом, що приймав рішення за заявою про призначення грошової допомоги, визначено ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Так, рішенням відповідача від 14.01.2025 № 86 позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 30 років. Вказано, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , уточнюючих довідок центрального відділу освіти Запорізької міської ради від 24.12.2024 № 07.01-19/2404, віл 05.02.2024 № 07.01-19/181 та даних персоніфікованого обліку ОСОБА_1 до стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги зараховано періоди роботи з 23.11.1992 по 02.09.2002 та з 29.08.2009 по 25.11.2023. Не зараховано до спеціального стажу період роботи з 03.09.2002 по 28.08.2009, оскільки згідно довідки № 01-27/309 від 19.12.2024 заявниця працювала на посаді «директора навчально-виховної роботи», згідно довідки № 01-27/09 від 22.01.2024 заявниця працювала на посаді «заступник директора з науково-методичної роботи» Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 20 екологічного профілю, яка не передбачена Переліком № 909. Право на виплату одноразової грошової допомоги не можливо визначити, оскільки посади різняться.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернулась із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону№ 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За приписами абзацу восьмого статті 52 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

У силу пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років. Право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з пунктом 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (надалі Перелік № 909).

Згідно з розділом 1 «Освіта» цього Переліку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: учителі, директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи загальноосвітніх навчальних закладів.

Пунктом 2 примітки до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

У постанові від 15.06.2022 у справі №200/854/19-а Верховний Суд зазначив, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058-IV станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

У постановах від 22.02.2024 у справі №260/323/20, від 21.03.2024 у справі №580/2737/23 Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV, відповідачем зазначено розбіжність у посаді, на якій працювала позивач у період з 03.09.2002 по 28.08.2009, оскільки згідно довідки № 01-27/309 від 19.12.2024 заявниця працювала на посаді «директора навчально-виховної роботи», згідно довідки № 01-27/09 від 22.01.2024 заявниця працювала на посаді «заступник директора з науково-методичної роботи» Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 20 екологічного профілю, яка не передбачена Переліком № 909.

Так, при дослідженні поданих позивачем до територіального органу Пенсійного фонду України документів встановлено, що 22.01.2024 Запорізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 20 екологічного профілю Запорізької міської ради Запорізької області складено довідку № 01-27/09 про те, що ОСОБА_1 у період з 02.09.2002 по 28.08.2009 працювала на посаді заступника директора з науково-методичної роботи. Крім того, аналогічні відомості містить і трудова книжка НОМЕР_1 , в якій щодо спірного періоду зазначено про призначення ОСОБА_1 02.09.2002 заступником директора ЗНВК № 20 з науково-методичної роботи (запис № 16).

Разом з тим, за змістом довідки Запорізької гімназії № 20 Запорізької міської ради від 19.12.2024 № 01-27/309 запис № 16 трудової книжки зроблено з помилками у тому числі в частині найменування посади та правильним слід вважати запис про призначення 02.09.2002 на посаду заступника директора ЗНВК № 20 по навчально-виховній роботі.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких, зокрема, віднесено посади: керівника (директора, завідувача, начальника) закладу дошкільної (дошкільного підрозділу іншої юридичної особи публічного чи приватного права, які провадять освітню діяльність у сфері дошкільної освіти), загальної середньої, позашкільної (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), професійної (професійно-технічної), фахової передвищої (структурного підрозділу закладу вищої освіти, іншої юридичної особи, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти), післядипломної (підвищення кваліфікації) освіти (у тому числі спеціалізованої освіти) усіх типів незалежно від підпорядкування (пункт 1); а також посади заступника керівника (директора, завідувача, начальника) з організації освітнього процесу (навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи (частини) закладів та установ, зазначених у пункті 1 цього переліку, їх філій (пункт 2).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298 затверджена Схема тарифних розрядів посад керівних, наукових, науково-педагогічних, педагогічних працівників, професіоналів, фахівців та інших працівників бюджетних установ, закладів та організацій, відповідно до якої посада заступника керівника навчального закладу відноситься до переліку посад педагогічних працівників, тому, як посада «заступника директора з науково-методичної роботи», так і посада «заступника директора по навчально-виховній роботі» входить до переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників.

За таких обставин стаж роботи позивача у період з 03.09.2002 по 28.08.2009 має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що посада «заступника директора з науково-методичної роботи» прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Подібні правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №876/5312/17, від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.

При цьому суд зазначає, що довідка № 01-27/309 від 19.12.2024 була видана пізніше довідки № 01-27/09 від 22.01.2024 (тим самим уповноваженим органом), а тому територіальний орган Пенсійного фонду України мав врахувати відомості про помилкове зазначення у трудовій книжці найменування посади, а саме посаду «заступника директора по навчально-виховній роботі», яка передбачена Переліком № 909.

Довідкою про підтвердження стажу роботи для обчислення / перерахунку пенсії від 24.12.2024 № 07.01-19/2404, виданою Центральним відділом освіти Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, також підтверджується робота позивача у період з 02.09.2002 по 28.08.2009 на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи. Крім того, у заяві міститься витяг з наказу № 106-к від 02.09.2002 §19 про призначення ОСОБА_1 заступником директора ЗНВК № 20 по навчально-виховній роботі з 02.09.2002.

Отже, відмова пенсійного органу у виплаті позивачу грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, з підстав невідповідності посад в уточнюючих довідках суперечить законодавству і встановленим обставинам справи.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Поряд із цим колегія суддів зауважує, що особа не може відповідати за правильність та повноту оформлення її трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах або обрахунку страхового стажу.

Висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17.

При цьому, суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи стосовно якої її оформлено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці та їх належне оформлення законодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе не вчинення такого запису або його неналежне оформлення не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судому постановах від 02 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 26 червня 2019 року у справі №423/3762/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №683/737/17, від 09 серпня 2019 у справі №654/890/17, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Колегія суддів зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Варто звернути увагу, що наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а.

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, від 23 жовтня 2019 року у справі №263/3783/17, від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 20 січня 2021 року у справі №588/647/17, від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22 та інших.

Разом з цим, у спірний період (з 03.09.2002 по 28.08.2009) ОСОБА_1 працювала не тільки заступником директора по навчально-виховній роботі, а також займала посаду вчителя, яка передбачена Переліком № 909.

Так, наведене підтверджується тим, що 23.11.1992 позивач прийнята на посаду вчителя географії середньої школи № 20 міста Запоріжжя (надалі перейменована в загальноосвітній навчально-виховний комплекс № 20 І-ІІІ ступенів з екологічною освітою та вихованням учнів), та після призначення її 02.09.2002 на посаду заступника директора ЗНВК № 20 по навчально-виховній роботі позивач продовжувала працювати і на посаді вчителя, про що, зокрема, свідчать записи у трудовій книжці НОМЕР_1 : від 20.02.2004 та від 18.02.2009 про підтвердження кваліфікаційної категорії та присвоєння педагогічного звання «вчитель-методист».

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров