Справа № 640/16317/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 3 червня 2016 року №4566-1301 та податкової вимоги від 07 жовтня 2016 року №14414-17.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення відповідача є незаконними через відсутність їх вручення, завищення розміру орендної плати порівняно з умовами договору оренди землі (2% від нормативної грошової оцінки), а також порушення процедурних норм.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість оскаржуваних рішень ГУ ДПС у Закарпатській області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, постановити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 , визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 30.06.2016 №4566-1301 та податкову вимогу від 07.10.2016 №14414-17.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичну зміну умов Договору щодо розміру орендної плати, а відтак і відповідного донарахування податковим органом суми податкового зобов`язання з орендної плати за 2017- 2021 роки за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями. Податковий орган такими діями руйнує принцип передбачуваності законодавчих норм та фактично використовує недотримання Усть-Чорнявською селищною радою Тячівського району Закарпатської області встановлених законом та Договором процедур задля отримання власної вигоди. Розмір плати за землю, визначений в спірних податкових повідомленнях-рішеннях, є сильно завищеним.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року та від 20 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

15 серпня 2025 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до фактичних обставин справи, 12.06.2007 між Усть-Чорнянською селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельних ділянок несільськогосподарського призначення площею 0.8355 га., які знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 8 Договору оренди убачається, що орендна плата вноситься орендарем ( ОСОБА_1 ) у грошовій формі у розмірі 2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5 370,59 грн на рік.

Рішенням селищної ради № 344 від 20.03.2014 п.п. 5, 8, 9 договору викладено у наступній редакції: «Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 1 042 119,10 грн. Орендна плата за користування вказаною в договорі земельною ділянкою сплачується виключно у грошовій формі і становить 3 % від нормативно грошової оцінки, що становить 31 263,57 грн».

Рішенням Усть-Чорнянської селищної ради № 408 від 23.03.2015, у рішенні № 344 внесено зміни і п. 8 викладено у наступній редакції: «Орендна плата за користування вказаною в договорі земельною ділянкою сплачується виключно у грошовій формі і становить 5 (п`ять) % від нормативної оцінки». Пунктом 2 цього рішення ОСОБА_1 зобов`язано укласти з Усть-Чорнянською селищною радою додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2015 у справі № 307/1449/15-ц, вирішено внести зміни до пункту 8 договору оренди земельної ділянки від 12.06.2007 р., укладеного між Усть-Чорнянською селищною радою та ОСОБА_1 , площею 0.8355 га., який 12.06.2007 р., зареєстрований у Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК» за № -002, та викласти його у такій редакції: «орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 13 426,49 грн в рік».

30.06.2016 Головним управлінням ДПС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення №4566-1301, якими визначено суму податкових зобов`язань з орендної плати за землю за 2016 рік в розмірі 109 458,86 грн.

07.10.2016 відповідачем було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" №14414-17 на суму 109 240,67 грн.

Не погоджуючись вказаними вище рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ (далі - Земельний кодекс України), а справляння плати за землю - Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-ІV (далі - ПК України).

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.

Відповідно до статті 1 ПК України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

У підпункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України, зазначено, що орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XII ПК України.

Відповідно до фактичних обставин справи, позивач є орендарем земельних ділянок несільськогосподарського призначення площею 0.8355 га., які знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 8 Договору оренди убачається, що орендна плата вноситься орендарем ( ОСОБА_1 ) у грошовій формі у розмірі 2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5 370,59 грн на рік.

Відповідно до спірного податкового повідомлення-рішення №4566-1301 ОСОБА_1 визначено суму податкових зобов`язань з орендної плати за землю за 2016 рік в розмірі 109 458,86 грн.

Так, позивач наголошує на тому, що внесення змін до договору оренди земельної ділянки шляхом зміни розміру орендної плати в односторонньому порядку є протиправним, оскільки така зміна здійснюється лише у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Також, за доводами апелянта, зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками; зазначене не тягне автоматичну зміну умов договору щодо розміру орендної плати, а відтак і відповідного донарахування податковим органом суми податкового зобов`язання з орендної плати за 2017- 2021 роки за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Надаючи оцінку наведеним доводам судова колегія враховує наступне.

Згідно із пунктом 288.1 статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі - Закон України «Про оренду землі»), договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно із пунктами 288.1 - 288.7 ПК України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Водночас, як установлено пунктами 289.1-289.2 статті 289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І:100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до статті 1 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель» (далі - Закон № 1378-IV), нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про оцінку земель» від 11 грудня 2003 року № 1378-IV (далі - Закон України «Про оцінку земель»), нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення, зокрема, розміру земельного податку.

У відповідності до частини другої статті 20 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до пункту 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в мм. Києві та Севастополі) належать, зокрема, надання відомостей з Державного земельного кадастру щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту, та відмови у їх наданні, витягів з Державного земельного кадастру про будь-яку земельну ділянку в межах державного кордону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 року № 1386 затверджений Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, пунктом 4 якого передбачено, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа (у разі наявності технічної можливості - щоденно), а також на запит контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки або ДПС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у тому числі:

Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та місце проживання землевласника або землекористувача.

Таким чином, вищенаведені норми права встановлюють, що нормативна грошова оцінка, яка затверджується відповідною радою, є базою нарахування орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як встановлено судом, рішенням Усть-Чорнянської селищної ради № 344 від 20.03.2014 п.п. 5, 8, 9 договору викладено у наступній редакції: «Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 1 042 119,10 грн».

Пунктом 289.3 статті 289 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Так, за змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (у відповідній редакції), Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Отже, саме Держгеокадастр законодавчо наділений повноваженнями для встановлення величини коефіцієнту індексації та подальшого інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з Витягом технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держегокадастру у Тячівському районі Закарпатської області від 16.02.2016 №127/86-16, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, загальною площею 8355 м.кв., яка перебуває у користування ОСОБА_1 , складає 2 189 177,10 грн, з урахуванням коефіцієнту індексації - 2 459 759,39 грн.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що, якщо розмір орендної плати залежить від нормативно-грошової оцінки землі, котра підлягає обов`язковій індексації в силу приписів Податкового кодексу України, то її величина у грошовому виразі є змінною і не залежить від волі сторін.

У разі індексації нормативно-грошової оцінки землі у сторін не виникає обов`язку внесення змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати, оскільки на час укладення правочину вони усвідомлювали, що вона буде змінюватися у грошовому виразі з причини, яка не залежить від їхньої волі.

Аналогічного висновку при вирішенні спору щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі №635/4233/19.

Відтак, законодавець зобов`язав центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та інші державні органи інформувати власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативно-грошової оцінки землі.

Відповідно до приписів пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Отже, спірні правовідносини в частині встановлення орендної плати за землі комунальної власності регулюються виключно Податковим кодексом України, навіть за умови, коли інше законодавство суперечить йому.

Суд зазначає, що обов`язок з нарахування сум земельного податку фізичним особам покладено саме на органи державної податкової служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення суми податкового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 804/937/16, викладено правовий висновок, виходячи з якого, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. Тобто, кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком (орендної плати) враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначається щорічно). Такий підхід дозволяє актуалізувати величину бази оподаткування земельним податком (орендної плати) шляхом врахування інфляційних коефіцієнтів. Тобто, сенс кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації саме у тому й полягає, щоб, застосовуючи їх за минулі роки, починаючи з дати проведення грошової оцінки, щорічно актуалізувати базу оподаткування земельним податком (орендної плати).

Суд зазначає, що норми ПК України не покладають на контролюючий орган обов`язок визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, оскільки це виключна компетенція Держгеокадастру, а тому, взявши до уваги величину коефіцієнта індексації, зазначену на сайті Держгеокадастру, інформацію щодо укладених договорів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка надана Усть-Чорнянською селищною радою, а також врахувавши особливості щодо справляння плати за землю, відповідач правомірно нарахував позивачу суму податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2016 рік.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 липня 2023 року у справі № 820/5357/17.

Відповідно висновки апелянта щодо необхідності внесення змін до договору оренди, обов`язку селищної ради звертатись до податкового органу та ініціювати відповідні зміни до означеного договору за згодою сторін або у судовому порядку, не є спроможними.

В частині доводів апелянта щодо розміру плати за землю, судом враховано наступне.

12.06.2007 між Усть-Чорнянською селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельних ділянок несільськогосподарського призначення площею 0.8355 га., які знаходяться по АДРЕСА_1 , відповідно до якого нормативна грошова оцінка становить 268 529,70 грн.

Рішенням Усть-Чорнянської селищної ради № 344 від 20.03.2014 п.п. 5, 8, 9 договору викладено у наступній редакції: «Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 1 042 119,10 грн».

Отже, з 20.03.2014 нормативно-грошова оцінка земельних ділянок несільськогосподарського призначення площею 0.8355 га., які знаходяться по АДРЕСА_1 становила 1 042 119,10 грн.

Доказів скасування означеного рішення селищної ради № 344 позивачем не надано.

Згідно з Витягом технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держегокадастру у Тячівському районі Закарпатської області від 16.02.2016 №127/86-16, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, загальною площею 8355 м.кв., яка перебуває у користування ОСОБА_1 , складає 2 189 177,10 грн, з урахуванням коефіцієнту індексації - 2 459 759,39 грн (а.с.51).

З огляду на приписи підпунктів 288.5.1 та 288.5.2 п.288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

У постанові від 12.07.2021 у справі №640/9862/20 Верховний Суд, оцінивши правову природу та порядок формування витягів про нормативну грошову оцінку конкретної земельної ділянки, дійшов висновку, що видача цього документа є способом відображення вартісного показника грошової оцінки цієї земельної ділянки на підставі існуючої у Державному земельному кадастрі інформації щодо неї та із використанням законодавчо встановлених показників.

Про можливість використання податковим органом лише інформації, відображеної в Державному земельному кадастрі, Верховний Суд також вказував у постановах від 13.05.2021 у справі №826/13362/17, від 18.11.2021 у справі №160/7381/19.

Зміст наведених норм у сукупності свідчить, що нарахування орендної плати повинно здійснюватися на підставі саме актуальних даних Державного земельного кадастру. Для цього законодавець відповідним чином врегулював порядок обміну необхідною для цього інформацією між, зокрема, Держеокадастром (його територіальними органами) і податковими органами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №640/19134/19.

Доводи апелянта щодо відсутності у договорі оренди земельних ділянок положень щодо можливості його змін та перегляду розміру орендної плати через зміну граничного розміру земельного податку судова колегія відхиляє, оскільки законодавцем визначено нижню (а в деяких випадках і верхню) граничну межу ставки орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі. Так, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення ставки або розміру орендної плати, Податковий кодекс України вимагає, щоб річна сума платежу була не меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території. При цьому нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних Державного земельного кадастру та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку.

Щодо повідомлення ОСОБА_1 про перегляд розміру орендної плати, судова колегія дослідила наступне.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2015 у справі №307/1449/15-ц вирішено внести зміни до пункту 8 договору оренди земельної ділянки від 12.06.2007, укладеного між Усть-Чорнянською селищною радою та ОСОБА_1 , площею 0,8355 га, який 12.06.2007 зареєстрований у Тячівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК» за №-002, та викласти його у такій редакції: «орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 13 426,49 грн в рік».

Наведене рішення Тячівського районного суду Закарпатської області набрало законної сили 16.11.2015.

При цьому, обставини повідомлення ОСОБА_1 про наявність рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2015 у справі №307/1449/15-ц не входять до обсягу судового контролю у межах спірних правовідносин.

Побічно, судова колегія також враховує відсутність означених доводів за змістом позовної заяви ОСОБА_1 .

Щодо невідповідності між розрахунками податкового органу та розміру оренди у рішенні Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2015 у справі №307/1449/15-ц, судова колегія враховує, що зазначеним судовим рішенням внесені зміни лише до розміру орендної плати за 2015 рік, а не нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2016 рік.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального та процесуального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: Т.Р. Вівдиченко

І.О. Грибан