Справа № 826/7306/18
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7306/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гавдик З.В.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Оксененка О.М.,

при секретарі: Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Миронова С.І.

представника відповідача: Костюченка М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У 2018 році Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі - позивач, АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - відповідач, НКРЕКП), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з перегляду тарифу на транспортування природнього газу розподільними газопроводами для публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» у бік економічно обґрунтованого;

- зобов`язати Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановити для АТ «Оператор ГТС «Чернівцігаз» економічно обґрунтований тариф на розподіл природного газу, зокрема включивши до складу такого тарифу «Компенсації недоотриманої тарифної виручки в попередніх періодах», що включає:

- компенсацію вартості ВТВ за 2014-2015 роки в розмірі 128604,5 тис. грн;

- компенсацію вартості ВТВ за 2016 рік в розмірі 46971,2 тис. грн;

- компенсацію вартості ВТВ за 2017 в розмірі 81039,7 тис. грн;

Всього - 256 615,5 тис. грн без ПДВ.

Справа №826/7306/18 надійшла на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду та, відповідно до протоколу передана для розгляду головуючому судді Гавдик З.В.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та задовольнити частково позов (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження в даній справі, згідно із п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані порушення були виправлені відповідачем, а незгода позивача із такими виправленнями в сукупності із фактом зупинення з 01.03.2024 Постановою НКРЕКП № 374 дії ліцензії позивача на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, підтверджують відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача можливе без визнання спірної бездіяльності протиправною після такого виправлення.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на наступне.

В даному випадку спірним є питання чи виправлено самостійно відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, оскаржувані порушення, які стали предметом даного позову.

11.03.2025 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, з підстав, що починаючи з 2019 року Регулятор щороку приймав Постанови в яких до структури тарифу на послуги розподілу природнього газу включено компенсації витрат за попередні періоди, вказане підтверджується наступним.

Постановами НКРЕКП від 03.03.2015 № 537, від 30.06.2015 № 1922, від 24.09.2015 № 2421, від 29.12.2015 № 3195, від 24.03.2016 № 455, від 27.09.2016 № 1641 структурами тарифів було передбачено компенсацію різниці в цінах на ВТВ за 2014 рік і І квартал 2015 року в сумі 9,54 млн. грн та компенсацію недоотриманої тарифної виручки у зв`язку із зменшенням обсягів розподілу природного газу у 2014 році у сумі 10,70 млн. грн та у 2015 році в розмірі 1,5 млн. грн.

Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3049 (зі змінами), враховано суму компенсацій витрат за попередні періоди у розмірі 49901,9 тис. грн, що визначена зокрема з урахуванням необхідності фінансування компенсацій: недоотриманої тарифної виручки за 2015-2018 роки, витрат, пов`язаних із різницею в цінах при закупівлі у 2015-2018 роках природного газу для виробничо-технологічних витрат, нормативних та питомих втрат.

Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2785 (зі змінами), враховано суму компенсацій витрат за попередні періоди у розмірі 4667,9 тис. грн, що визначена зокрема з урахуванням необхідності фінансування компенсацій: недоотриманої тарифної виручки за 2015-2019 роки, витрат, пов`язаних із різницею в цінах при закупівлі у 2015-2019 роках природного газу для виробничо-технологічних витрат, нормативних та питомих втрат.

Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 №2776, враховано суму коригування планованої річної тарифної виручки у розмірі 4667,9 тис. грн, що визначена з урахуванням, зокрема, необхідності фінансування компенсацій недоотриманої тарифної виручки, витрат, пов`язаних із різницею в цінах при закупівлі природного газу для забезпечення нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу, коригування річної планованої тарифної виручки за результатами проведення планових та позапланових перевірок дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, відповідно до постанов НКРЕКП про накладання штрафу за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання.

Вказані вище постанови НКРЕКП у встановленому законом позивачем порядку не оскаржувались.

Також, відповідач зазначив, що позовна вимога «встановити економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природнього газу» є такою, що не можлива для реалізації, оскільки, з 01.03.2024 зупинено дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природнього газу, видану АТ «Чернівцігаз», а тому оскільки матеріали справи не містять будь - яких доказів, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів АТ «Чернівцігаз», у зв`язку з нібито вчиненою НКРЕКП бездіяльністю, відповідач вважає, що провадження по справі необхідно закрити, оскільки така вимога не є юридично значимою для позивача.

22.04.2025 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, що, «станом на момент розгляду даної справи, відповідач не отримав компенсації витрат за попередні періоди в порядку реалізації Закону № 1639, в зв`язку з чим позовні вимоги АТ «Чернівцігаз» у відповідній частині є повністю правомірними.

Також, позивачем зазначено, що наразі спірним є питання про часткову компенсацію витрат позивача в сумі 37787,69 тис. грн, у зв`язку з чим залишок другої частини прохальної частини позовних вимог становить відповідно 218 827,81 тис.грн» (Т.5 а.с.36-38).

У даному випадку, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно із п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, провадження у справі підлягає закриттю щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Зі змісту даної норми випливає, що провадження у справі на підставі даного пункту частини 1 статті 238 КАС України може бути закритим за наявності таких обов`язкових умов:

- виправлення суб`єктом владних повноважень у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності порушень;

- відсутності підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, колегія судді апеляційної інстанції доходить висновку, що в даному випадку існує необхідність для з`ясування істотних умов у справі, а саме:

- чи були виправлені суб`єктом владних повноважень оскаржувані порушення і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Не зачіпаючи суті справи та предмету спору, оскільки судом першої інстанції не було надано правову оцінку в цій частині, колегія суддів апеляційної інстанції доходить наступного висновку.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що 22.04.2025, через підсистему «Електронний суд» АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» подано заяву про уточнення позовних вимог.

Так, у заяві про закриття провадження по даній справі відповідач зазначив, що при розрахунку позивачу тарифів він врахував позивачу суми компенсацій витрат за попередні періоди, що підтверджується затвердженими НКРЕКП постановами № 3049 від 24.12.2019р., № 2785 від 30.12.2020р., № 2776 від 22.12.2021р.

Разом з тим, як зазначає позивач, НКРЕКП не враховано ті обставини, що відповідні постанови якими для позивача затверджувався річний тариф, мали обмежений час дії, що спричинило відсутність у позивача протягом відповідного року повної компенсації витрат за попередні періоди.

Тобто, станом на момент розгляду цієї справи позивачем не отримано компенсації витрат за попередні періоди, в порядку реалізації Закону № 1639, у зв`язку з чим позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» у відповідній частині є повністю правомірними.

Як зазначає позивач, станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції (2025), відповідачем частково компенсовано витрати позивача в сумі 37 787,69 тис. грн., у зв`язку з чим, залишок другої частини прохальної частини позовних вимог становить 218 827,81 тис.грн., які є некомпенсованими та є предметом спору. В апеляційній скарзі позивач зазначає вже про іншу суму компенсації.

Між тим, судом апеляційної інстанції, в даному випадку, досліджується питання не пов`язане з розміром компенсації, а вирішується процесуальне питання про наявність законних підстав для закриття провадження у справі, згідно із п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку спірним відносинам в частині позовних вимог, яка стосується компенсації витрат за попередні періоди, оскільки існує спір про право, та помилково закрито провадження, згідно із п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній адміністративній справі, а тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційна скарга підлягає задоволенню, відповідно оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 308, 310, 315, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» - задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року про закриття провадження у справі - скасувати.

Справу № 826/7306/18 направити для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідно до ст. 329 цього Кодексу.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

О.М. Оксененко

Повний текст виготовлено 11.11.2025 року