Справа № 400/9559/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/9559/25
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року (суддя Бульба Н.О., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 24.09.2025) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

04.09.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.02.2022 року по 17.05.2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 роки, одноразової допомоги при звільнення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 року, на 01.01.2023 року та розрахункової величини 2684,00 грн. у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 18.02.2022 року по 17.05.2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 роки, одноразової допомоги при звільнення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом станом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року - 2481 гривня 00 копійок, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року - 2684 гривні 00 копійок, розрахункової величини 2684 гривні 00 копійок на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 161 КАС України. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що позовна заява подана після спливу строку звернення до адміністративного суду і позивачем, в порушення ч. 6 ст. 161 КАС України, не було додано заяви про поновлення пропущеного строку.

18.09.2025 до суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку, в обґрунтування якої зазначено, що письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені відповідач не надсилав і тільки після отримання відповіді від відповідача від 10.08.2025 позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку відмовлено, позовну заяву повернуто позивачеві на підставі частини другої статті 123 та пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, через пропуск строку звернення до суду.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням про повернення позовної заяви позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої скарги апелянт, покликаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №420/14777/22, від 27 квітня 2023 року у справі №300/4201/22, від 28 травня 2025 року у справі №620/7686/24, вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду щодо позовних вимог у частині виплати грошового забезпечення по дату, що передує 19.07.2022 року.

Також апелянт вважає, що у даному спорі підлягає застосуванню ч. 2 ст. 233 КЗпП України у новій редакції, якою встановлено тримісячний строк звернення до суду з дня одержання працівником письмового повідомлення. Оскільки відповідачем надано позивачу письмове повідомлення про суми нараховані та виплачені при звільненні листом від 10.08.2025, апелянт вважає, що звернувшись 03.09.2025 до суду, тримісячний строк пропущено не було.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційним судом справа розглянута порядку письмового провадження відповідно до частини другої статті 312 КАС України, якою передбачено, що апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Так, частинами 1-3 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (пункт 9 частини четвертої статті 169 КАС України).

Надаючи оцінку доводам дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом апеляційний суд виходить з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

06.04.2023 Верховний Суд ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, предметом спору якої також є недотриманням законодавства про оплату праці.

Предметом дослідження Верховним Судом було, зокрема, питання строку звернення до суду з таким позовом, по суті якого сформований наступні висновки:

«Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, Суд виходить з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 Кодекс законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності».

Отож, у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини першої статті 233 Кодекс законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Аналогічний підхід щодо застосування приписів статті 233 Кодексу законів про працю України застосовано Верховним Судом у постановах від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 27.04.2023 у справі №300/4201/22, від 28.09.2023 у справі №140/2168/23, від 20.11.2023 у справі №160/5468/23.

Повертаючись до обставин цієї справи необхідно зазначити, що позивач звернувся до суду 03.09.2025.

Враховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом за подібних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі до позовних вимог за період з 18.02.2022 по 19.07.2022 застосуванню підлягає частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду в частині вимог про визнання протиправними дій військової частини та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за період з 18.02.2022 по 19.07.2022 та передчасно в цій частині залишив позов без розгляду.

До позовних вимог щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 17.05.2024 - у редакції норми частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України після 19.07.2022, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги позивача про те, що відлік строку звернення до суду починається з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ч.2 ст.233 КЗпП), оскільки частиною другої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX врегульовано питання щодо строку звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові саме при звільненні.

В даному випадку, вимоги позивача стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення саме під час проходження ним військової служби, а тому на спірні правовідносини щодо періоду з 19.07.2022 розповсюджуються приписи частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, якою тримісячний строк звернення до суду обраховується з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем і його розмір відомий особі, яка її отримує, а відтак кожного разу (щомісячно) при неотриманні грошового забезпечення у належному розмірі, позивач був обізнаний про порушення свого права та мав змогу звернутись до суду за його захистом своєчасно.

Так само позивачу було достовірно відомо про розмір отриманої грошової допомоги на оздоровлення за 2022 2024 роки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити:

- перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 19.07.2022 по 17.05.2024;

- перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 роки.

Слід зазначити, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено та не наведено обґрунтувань щодо наявності об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації позивачем права на звернення до суду із згаданими позовними вимогами межах строку, визначеного законодавством.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок одноразової допомоги при звільнення; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки; грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки підлягають застосуванню вимоги частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, відповідно до якої тримісячний строк звернення до суду починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, оскільки за приписами частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Резюмуючи все вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до повернення позову в частині позовних вимог без з`ясування відповідних передумов для цього та, як наслідок, постановлення незаконної ухвали у відповідній частині, що є підставами для її часткового скасування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року скасувати в частині повернення позовної заяви про:

- визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.02.2022 року по 19.07.2022 року, одноразової допомоги при звільнення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 року, на 01.01.2023 року та розрахункової величини 2684,00 грн. у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 18.02.2022 року по 19.07.2022 року, одноразової допомоги при звільнення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 - 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом станом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року - 2481 гривня 00 копійок, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року - 2684 гривні 00 копійок, розрахункової величини 2684 гривні 00 копійок на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених.

Справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В інший частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку в частині скасування ухвали суду першої інстанції не підлягає.

В інший частині постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов