Справа № 600/3411/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/3411/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненькій області від 16.04.2024 року № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.04.2024 року з урахуванням трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_2 від 21.10.1982 року, довідки №7 від 17.07.2024 року, довідки № 44 від 17.07.2024 року та диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком, не зарахувавши до страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки, з підстав відсутності дати її заповнення. Крім того, позивач вважає протиправним не зарахування йому період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 та навчання згідно диплому № НОМЕР_3 з формальних підстав, пов`язаних із їх заповнення, а тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою, оскільки відсутня дата її заповнення. Також відповідач вказав, що у наданій копії військового квитка заклеєна дата мобілізації, а у дипломі № НОМЕР_3 відсутній підпис заступника директора з навчальної частини. Таким чином, відповідачем зазначено, що відсутні підстави призначення пенсії позивачу за наявним страховим стажем.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

До матеріалів справи додано копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 , де на титульній сторінці у графі «Дата заполнения», відсутні відомості щодо року заповнення трудової книжки.

Поряд із цим, у трудовій книжці містяться, зокрема, періоди проходження військової служби (21.10.1982-03.10.1984, 18.11.1987-13.06.1991), період навчання (01.09.1985-01.03.1986), та періоди роботи (20.02.1987-21..02.2018). (а.с. 14-18).

Матеріали справи містять військовий квиток позивача НОМЕР_2 , в якому зазначено, зокрема, про призов 21.10.1982 р., 18.11.1987 р., 03.06.2016 р., 06.03.2019. (а.с. 19-27).

Також матеріали справи містять диплом позивача № НОМЕР_3 від 01.03.1986 р. про навчання в СПТУ-48 з 01.09.1985 р. по 01.03.1986 рік. (а.с. 30).

09.04.2024 р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням пенсійного органу від 16.04.2024 р. №50 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки, що суперечить п. 2.2 ч. 2 Інструкції №58 від 29.07.1993 р.;

- періоди проходження військової служби згідно військового квитка позивача НОМЕР_2 від 21.10.1982 р., оскільки заклеєно дату демобілізації. Для зарахування періоду військової служби необхідно надати уточнюючу довідку про періоди проходження військової служби ТЦК та СП;

- період навчання згідно диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 р., оскільки в дипломі відсутній підпис заступника директора з навчальної частини. Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку. (а.с. 13).

Також матеріали справи містять довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.07.2024 р. №7 щодо участі позивача у бойових діях, а також довідку від 17.07.2024 р. №44 щодо проходження служби у Збройних Силах: 21.10.1982-27.11.1984; 18.11.1987-13.06.1991; 03.06.2015-07.07.2016; 21.11.2016-06.01.2018; 06.03.2019-16.02.2024. (а.с. 28-29).

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 44 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-ІV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ст. 7 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена у Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58.

Пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція №162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, переведені на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, у п. 3 Порядку зазначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 , містяться періоди проходження військової служби, періоди навчання та періоди роботи. Однак, відповідачем не зараховано вказані періоди згідно трудової книжки, оскільки на титульній сторінці у графі «Дата заполнения», відсутні відомості щодо року заповнення трудової книжки.

Так, з приводу вказаних доводів відповідача, суд зазначає, що спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів є підприємство роботодавець.

Положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі №754/14989/15-а.

Крім того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Також суд звертає увагу, що у постанові від 12.12.2019 р. по справі № 229/3431/16-а, в подібних правовідносинах, Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність доводів скаржника, оскільки обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховуючи ступінь вини позивача (її відсутність) неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини та зазначені висновки Верховного Суду, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу позивача періодів трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 .

Щодо доводів пенсійного органу в оскаржуваному рішенні про незарахування періодів військової служби суд зазначає наступне.

Відповідач вказує про неможливість зарахувати до страхового стажу позивача періоди проходження військової служби згідно військового квитка позивача НОМЕР_2 від 21.10.1982 р., оскільки заклеєно дату демобілізації. Поряд із цим, суд вважає безпідставними такі доводи, оскільки згідно наданої суду копії військового квитка позивача НОМЕР_2 та відомостями з трудової книжки НОМЕР_1 підтверджено періоди військової служби: 21.10.1982-03.10.1984; 18.11.1987-13.06.1991; 03.06.2015-07.07.2016; 06.03.2019-16.02.2024. Крім того, позивачем додатково надано суду довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.07.2024 р. №7 щодо участі позивача у бойових діях, а також довідку від 17.07.2024 р. №44 щодо проходження служби у Збройних Силах: 21.10.1982-27.11.1984; 18.11.1987-13.06.1991; 03.06.2015-07.07.2016; 21.11.2016-06.01.2018; 06.03.2019-16.02.2024. Таким чином, періоди військової служби, вказані у військовому квитку та трудовій книжці позивача безпідставно не взяті до уваги відповідачем.

Щодо доводів пенсійного органу в оскаржуваному рішенні про незарахування періодів навчання суд зазначає наступне.

Відповідач вказує про неможливість зарахувати до страхового стажу позивача періоди навчання згідно диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 р., оскільки в дипломі відсутній підпис заступника директора з навчальної частини. Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку. Поряд із цим, відповідачем проігноровано наявність на вказаному дипломі підпису директора училища. Крім того, відповідач жодним чином не обґрунтував необхідності наявності в дипломі наявності підписів одночасно директора та заступника директора та недійсності вказаного диплому. Одночасно суд звертає увагу, що період навчання позивача в СПТУ 48 згідно диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 р. підтверджено записами у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Таким чином, періоди навчання згідно диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 р. безпідставно не взяті до уваги відповідачем.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність рішення від 16.04.2024 року № 50 та не зарахування до стажу позивача періодів навчання, військової служби та роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_2 від 21.10.1982 р. та диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 року.

Таким чином, оскільки заява про призначення пенсії позивача була неналежно розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із врахування періодів трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_2 від 21.10.1982 р. та диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 року.

Щодо вимог позивача про врахування відповідачем під час повторного розгляду його заяви про призначення пенсії довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 №7 від 17.07.2024 року та довідки № 44 від 17.07.2024 року, суд вважає такі вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки вказані довідки були складені після прийняття оскаржуваного рішення та не існували на момент виникнення спірних правовідносин, а тому відсутні підстави для задоволення позову у вказаний позивачем спосіб. Водночас суд звертає увагу, що під час повторного розгляду заяви від 09.04.2024 р. відповідач зобов`язаний врахувати висновки суду, зроблені в цій справі, а тому відновлення порушеного права позивача підлягає шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.04.2024 року з урахуванням трудової книжки серії НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_2 від 21.10.1982 року та диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 року, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам. ,

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненькій області від 16.04.2024 року № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.04.2024 року з урахуванням трудової книжки серії НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_2 від 21.10.1982 року та диплому № НОМЕР_3 від 01.03.1986 року, з урахуванням висновків суду.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 605,60 грн згідно квитанції від 05.08.2024 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, Рівненська обл., Рівненський р-н, 33028, ).

Суддя Т.М. Брезіна