Справа № 320/36919/25
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Штульман І.В.,

суддів: - Кобаля М.І.,

- Черпака Ю.К.,

при секретарі - Красновій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 29 червня 2025 року, через «Електронний суд», звернувся в Київський окружний адміністративний суд із позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення (а.с.1-3).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року адміністративну справу №320/36919/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення - передано за підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції (а.с.70-71).

Передаючи адміністративний позов ОСОБА_1 за підсудністю до Верховного Суду, суд першої інстанції виходив з того, що предметом даного спору є дії та рішення Вищої ради правосуддя під час розгляду скарги позивача №2283/0/7-25 від 29 квітня 2025 року, що відповідає пункту 2 частини першої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року, ОСОБА_1 07 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду (а.с.77-78).

Свою позицію про помилковий висновок підсудності позову (справи) Верховному Суду, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що Київський окружний адміністративний суд, посилаючись у своїй ухвалі від 24 липня 2025 року на пункт 2 частини першої статті 266 та частину четверту статті 22 КАС України, всупереч нормам прямої дії Конституції України та вичерпному переліку адміністративних справ, що розглядаються Верховним Судом як судом першої інстанції, - не врахував, що ним оскаржується не рішення Вищої ради правосуддя, а перш за все - протиправні дії та протиправна бездіяльність посадової та службової особи, а саме дисциплінарного інспектора - (Відповідач 1) відповідно до прямої норми - стаття 55 Конституції України, а позовна вимога до Відповідача-2 - Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя є похідною і не до Вищої ради правосуддя, а до Третьої Дисциплінарної палати, як органу державної влади, висновок та рішення яких порушують його конституційні права та законні інтереси, і зокрема гарантовані статтями 3, 8, 9, 19, 22, 28, 48, 54, 55, 56, 62, 64 Конституції України.

Представник Вищої ради правосуддя у відзиві на апеляційну скаргу позивача заперечував проти її задоволення, оскільки Київський окружний адміністративний суд 24 липня 2025 року ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених в оскаржуваній ухвалі висновків. Представник відповідача звертає увагу на той факт, що ОСОБА_1 вже звернувся з позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування (в частині) ухвали Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 травня 2025 року №1089/3дп/15-25 «Про залишення без розгляду та повернення дисциплінарних скарг».

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у відзиві на апеляційну скаргу просив Шостий апеляційний адміністративний суд проводити розгляд справи без участі представника Вищої ради правосуддя.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини другої статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статті 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом частини четвертої статті 22, пунктів 2-3 частини першої статті 266 КАС України, Верховному Суду, як суду першої інстанції, підсудні, зокрема, справи щодо законності актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

Зазначеним нормам процесуального закону кореспондують приписи частини першої статті 35 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», згідно з якою рішення Вищої ради правосуддя може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Отже, спір з приводу оскарження рішення Вищої ради правосуддя належить до юрисдикції адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 05 вересня 2024 року у справі №990/137/24.

Приймаючи 24 липня 2025 року оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції помилково визначив, що предметом розгляду в цій справі є рішення Вищої ради правосуддя за результатами розгляду скарги позивача №2283/0/7-25 від 29 квітня 2025 року з огляду на наступне.

Згідно пункту 3 частини третьої статті 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною першою статті 47 КАС України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 23 липня 2025 року, через "Електронний суд", надіслав до Київського окружного адміністративного суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив: визнати протиправним та скасувати висновок Дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя Садового Р.М. від 02 травня 2025 року по його скарзі та протиправною бездіяльністю вказаного інспектора в частині неналежної перевірки викладених ним у скарзі фактів та ознак дисциплінарних проступків головуючого судді; визнати протиправною та скасувати ухвалу Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 травня 2025 року у частині залишення його скарги від 29 квітня 2025 року вх.№2283/0/7-25 без розгляду та її повернення.

Вказана заява була зареєстрована 24 липня 2025 року о 13 год 44 хв, що підтверджується відомостями наявними в КП «ДСС» (а.с.32-35).

Крім того, позивач ОСОБА_1 24 липня 2025 року, через "Електронний суд", вдруге надіслав до Київського окружного адміністративного суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив: визнати протиправним та скасувати висновок Дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя Садового Р.М. від 02 травня 2025 року за його скаргою та визнати протиправною бездіяльність інспектора в частині неналежної перевірки викладених ним у скарзі фактів та ознак дисциплінарних проступків головуючого судді; визнати протиправною та скасувати ухвалу Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 травня 2025 року у частині залишення його скарги від 29 квітня 2025 року вх.№2283/0/7-25 без розгляду та її повернення.

Вказана заява була зареєстрована 25 липня 2025 року о 09 год 44 хв, що підтверджується відомостями наявними в КП «ДСС» (а.с.72-74).

Згідно статті 166 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Стаття 167 КАС України визначає загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним законом іноземної держави (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що Київським окружним адміністративним судом 24 липня 2025 року помилково не враховано заяви ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, подані ним 23 та 24 липня 2025 року, через «Електронний суд», та не розглянутих судом першої інстанції з урахуванням вимог статей 44, 47, 166, 167 КАС України.

Відповідно до частини першої та восьмої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що Київський окружний адміністративний суд передчасно 24 липня 2025 року дійшов до висновку про передачу за підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції справи №320/36919/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про: визнання протиправним та скасування висновку дисциплінарного інспектора Садового Р.М. від 02 травня 2025 року за його скаргою про визнання протиправною бездіяльності інспектора в частині неналежної перевірки викладених ним у скарзі фактів та ознак дисциплінарних проступків головуючого судді; визнання протиправною та скасування ухвали Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 травня 2025 року у частині залишення його скарги від 29 квітня 2025 року вх.№2283/0/7-25 без розгляду та її повернення, - оскільки не було надано належної оцінки заявам ОСОБА_1 про уточнення ним позовних вимог від 23 та 24 липня 2025 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає передчасним висновок суду першої інстанції про передачу справи №320/36919/25 за підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно пункту 4 частини першої статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року про передачу справи №320/36919/25 за підсудністю - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись статтями 229, 312, 313, 315, 320, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року про передачу за підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції адміністративної справи №320/36919/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про: визнання протиправним та скасування висновку дисциплінарного інспектора Садового Р.М. від 02 травня 2025 року за його скаргою про визнання протиправною бездіяльності інспектора в частині неналежної перевірки викладених ним у скарзі фактів та ознак дисциплінарних проступків головуючого судді; визнання протиправною та скасування ухвали Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 травня 2025 року у частині залишення його скарги від 29 квітня 2025 року вх.№2283/0/7-25 без розгляду та її повернення - скасувати.

Справу №320/36919/25 направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий-суддя І.В. Штульман

Судді М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак