Справа № 160/8215/25
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/8215/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 в адміністративній справі №160/8215/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у призначенні службового розслідування щодо безпідставного обліку за майором ОСОБА_1 приладів нічного бачення PVS-14 № 678329, PVS-14 № 74195239; PVS-14 № 74185231; PVS-14 MNVD № 74265804; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2025 р. № 14 «Про завершення службового розслідування за фактом неналежного обліку військового майна - приладів нічного бачення PVS-14 - 4 одиниці, заводські номери: № 678329, № 74195239; № 74185231; № 74265804».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 в адміністративній справі №160/8215/25 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивачем подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 10.07.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 в адміністративній справі №160/8215/25 та призначено розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.08.2025 р. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про допит свідка - відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.08.2025 р. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовлено.

Позивачем була подана заява про відвід суддів Чабаненко С.В., Білак С.В., Юрко І.В.

Заява обґрунтована тим, що позивач вважає, що вказані судді є упередженими та необ`єктивними, не сприяють позивачеві в реалізації його процесуальних прав та не забезпечують повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи. Позивач не погоджується з процесуальними діями суддів, вважає, що процесуальні клопотання вирішувалися складом суду в умовах конфлікту власних інтересів та упередженості, що не дозволяло колегії суддів об`єктивно та відповідно до вимог закону розглянути подані клопотання.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2025 р. було визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Чабаненко С.В., Білак С.В., Юрко І.В. у справі №160/8215/25.

Передано матеріали справи №160/8215/25 для визначення судді у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу від 21.08.2025 заяву ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Щербак А.А., суддів Баранник Н.П., Малиш Н.І.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Чабаненко С.В., Білак С.В., Юрко І.В. від розгляду справи №160/8215/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним та скасування наказу, - відмовлено.

Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року обґрунтована тим, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді начальника штабу, заступника командира 3 загону спеціальних заходів Військової частини НОМЕР_1 .

27.04.2024 року та 08.05.2024 року позивач звертався до командира загону СпП № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 з рапортами, в яких доповів, що за результатами проведеної перевірки відомостей щодо закріплення за матеріально відповідальними особами загону СпП №3 основних засобів відповідно до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 встановлено розбіжності щодо оптичних приладів та приладів спостереження, зокрема №№ 678329, 74185231, 74195239 та №74265804, які майор ОСОБА_1 не отримував.

25.11.2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 було проведено інвентаризацію матеріальних засобів номенклатури служби засобів ближнього бою і розвідки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно акту інвентаризації матеріальних засобів номенклатури служби засобів ближнього бою і розвідки військової частини НОМЕР_1 за підсумками 2024 року від 25.11.2024 року встановлено відсутність монокулярів нічного бачення № 678329, № 74195239; № 74185231; MNVD № 74265804, які рахуються за матеріально відповідальною особою ОСОБА_1

28.11.2024 року позивач звернувся до командира загону СпП № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про те, що відповідно до даних фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 за позивачем обліковуються майно, а саме монокуляри нічного бачення PVS-14 № 678329, PVS-14 № 74195239, PVS-14 № 74185231, PVS-14 MNVD № 74265804, які позивач не отримував.

02.12.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 511 було призначено службове розслідування за фактом неналежного обліку військового майна - приладів нічного бачення PVS-14 № 678329, PVS-14 № 74195239, PVS-14 № 74185231, PVS-14 MNVD № 74265804, яке доручено начальнику речової служби тилу логістики капітану ОСОБА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.12.2024 року №550 «Про продовження строків службового розслідування за фактом неналежного обліку військового майна - приладів нічного бачення PVS-14» продовжено строк проведення службового розслідування до 02.02.2025 року.

В ході проведення розслідування був опитаний ОСОБА_1 , який пояснив, що нестача приладів нічного бачення, що була виявлена під час інвентаризації у військовій частині НОМЕР_1 згідно акту від 25.11.2024 року, могла утворитися внаслідок того, що прилади нічного бачення PVS-14 не були передані належним чином через склад РАО військової частини НОМЕР_1 , а отримувались та передавались декількома партіями безпосередньо між групами СпП тактичних груп в зоні виконання бойових завдань, без перевірки серійних номерів, виключно за кількістю. В пояснені зазначено, що накладною б/н від 05.02.2023 передано 23 одиниці, 2 прилади нічного бачення PVS-14 за № 7495239, та № 74185231, були втрачені капітаном ОСОБА_3 під час бойових дій, з посиланням на наказ командира військової частини НОМЕР_1 про завершення службового розслідування від 03.03.2023 № 190.

За результатами інвентаризації матеріальних засобів номенклатури служби засобів ближнього бою і розвідки військової частини НОМЕР_1 за підсумками 2024 року виявлена нестача приладів нічного бачення PVS-14 в кількості 4 одиниць, а саме: № 74195239, № 74185231, № 74265804, № 678329 яка засвідчена в акті відповідно до інвентаризаційного опису № 769 від 25.11.2024 року.

Згідно накладної на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 від 24.05.2023 року № 145 встановлено, що зокрема прилад нічного бачення PVS-14 МNWD № 74265804 був отриманий зі складу РАО військової частини НОМЕР_1 відповідальним одержувачем - начальником штабу ЗСПП №2, капітаном ОСОБА_4 , через ТВО начальника групи логістики ЗСПІІ № 2, старшого сержанта ОСОБА_5 .

Відповідно до додатку № 1 до накладної на видавання військового майна від 25.05.2023 № 29 з встановлено, що прилад нічного бачення PVS-14 МNWD № 74265804 передано ОСОБА_6 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про завершення розслідування» за фактом втрати військового майна тактичної групи 48/06 № 18 від 02.02.2024 року, прилад нічного бачення PVS-14 визнано таким, що втрачено в ході ведення бойових дій 26.12.2023.

Наказ не містить номеру приладу, який було втрачено.

Однак в витязі з книги втрат та нестач майна служби РАО зазначено, як втрачений прилад нічного бачення PVS-14 MNVD з серійним номером № 74265804.

Відповідно до акту прийому-передачі від 15.03.2024 року № 112, зокрема прилад нічного бачення PVS-14 MNVD з серійним номером № 74265804 був переданий заступником командира ЗСПП № 2 майором ОСОБА_4 заступнику командира ЗСПП № НОМЕР_2 капітану ОСОБА_7 та підписаний посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , а саме: начальником служби РАО озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , капітаном ОСОБА_8 , капітаном ОСОБА_9 та майором ОСОБА_4 .

Також службовим розслідуванням встановлено, що накладною вимогою № 2 від 31.12.2022 військовою частиною НОМЕР_1 отримано прилади нічного бачення РVS-14, в загальній кількості 25 одиниць.

Але в зазначеній накладній про передачу майна зазначено лише 19 серійних номерів приладів нічного бачення PVS-14, а саме: № 15455; № 15366; № 678529; № 15406; № 6578531; № 15420; № 74195329; № 15479; № 6557922; №o 74203540; № 25638; № 74011123; № 655726; № 6557752; № 74037725; № 15415; № 74185167; № 15499; № 74195321.

У зазначеному первинному документі на отримання військовою частиною військового майна присутній допис кульковою ручкою, а саме: «поставити на облік 3 Загін ДЕМЧЕНКО», з вказанням вартості - 120 000,00 коп, та вказані наступні серійні номери приладів нічного бачення: № 678329, № 74195239; № 74185231, (зазначений допис зроблений кульковою ручкою та дублюється в друкованому вигляді графі «примітка»).

Внесення змін в первинний документ, а саме в накладну № 2 від 31.12.2022 підтверджені підписом посадової особи військової частини НОМЕР_1 , тимчасово виконуючим обов`язки начальника служби РАО озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_10 .

Накладна вимога від 31.12.2022 № 2 підписана посадовою особою військової частини НОМЕР_1 , тимчасово виконуючим обов`язки начальника служби РАО озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_10 та посадовими особами військової частини НОМЕР_3 .

Розслідуванням встановлено, що у відповідності до накладної від 03.01.2023 № 23 прилади нічного бачення AN/PVS-14, а саме: №6578529, № 74195239, № 74185231, отримані командиром роти Сп капітаном ОСОБА_3 через відповідального одержувача сержанта ОСОБА_11 .

Накладна вимога від 03.01.2023 № 23 підписана посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , а саме: тимчасово виконуючим обов`язки начальника служби РАО озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , лейтенантом ОСОБА_10 , начальником складу РАО солдатом ОСОБА_12 , та командиром роти СПП капітаном ОСОБА_3 .

Накладна вимога від 05.02.2023 Б/Н підписана посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , а саме: тимчасово виконуючим обов`язки начальника служби РАО озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_10 , сержантом ОСОБА_13 , та старшим. лейтенантом ОСОБА_14 .

При вивченні акту приймання передачі військового майна між підрозділами військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2023 № 10, встановлено. що прилади нічного бачення PVS-14, в тому числі: №6578529, передані старшим лейтенантом ОСОБА_14 на склад озброєння військової частини НОМЕР_1 начальнику складу солдату ОСОБА_15 . Перевіркою складу встановлено наявність приладу нічного бачення PVS-14 №6578529.

Відповідно до рапорту начальника штабу заступника командира ЗСПЗ №3 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_16 , за ним помилково закріплено військове майно, а саме: прилади нічного бачення РУБ-14 з заводськими номерами: № 678329 (№ НОМЕР_4 ), № 74195239, № 74185231, № 74265804, яке за ним рахується відповідно до даних фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .

У відповідності до накладної на передачу військового майна від 05.02.2023 Б/Н встановлено, що прилади нічного бачення PVS-14, в тому числі: №6578529, № 74195239, № 74185231, отримані старшим лейтенантом ОСОБА_9 .

Крім того, в накладну № 2 від 31.12.2022 зроблено допис про переміщення до військової частини НОМЕР_1 приладу нічного бачення PVS-14 №678329, номер якого не відповідає дійсності та є помилковим. Зазначений факт підтверджено актом уточнення номенклатури №2 від 16.12.2024, відповідно до якого прилад нічного бачення PVS-14 №678329 списано та оприбутковано прилад нічного бачення PVS-14 №678529. Актом уточнення номенклатури №10 від 16.12.2024 прилад нічного бачення PVS-14 №678529 списано та оприбутковано прилад нічного бачення PVS-14 №6578529.

Розслідуванням було встановлено, що за наявними документами бухгалтерського обліку, особою за якою закріплене військове майно, а саме прилади нічного бачення № 74195239, № 74185231 є начальник штабу 3 ЗСп №З капітан ОСОБА_17 , оскільки після прийняття вказаного майна відомостей про подальшу його передачу до інших осіб або відповідного складу військової частини або підрозділу не встановлено.

Будь-які первинні документи, що свідчили б про рух зазначеного військового майна від моменту його отримання ОСОБА_9 до моменту виявлення його нестачі під час проведення службового розслідування у військовій частині відсутні.

Розмір завданої державі шкоди становить 256 888,80 грн., відповідно відомості залишкової вартості.

В акті розслідування зроблено висновок, що капітан ОСОБА_17 не вжив заходів щодо організації належного обліку та зберігання вище значеного військового майна, відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, внаслідок чого вказане майно, а також відомості про його місцезнаходження у військовій частині відсутні.

Вказана бездіяльність ОСОБА_16 створила умови, що призвели до втрати вищезазначеного майна військовою частиною НОМЕР_1 .

При цьому, внаслідок відсутності належної організації обліку військового майна капітаном ОСОБА_9 встановити подальшу долю втраченого військового майна у ході проведення службового розслідування не виявилось можливим.

За результатом розгляду та оцінки матеріалів службового розслідування в сукупності, встановлено наявність необережної форми вини, зокрема ОСОБА_16 , який хоча і не бажав настання негативних наслідків у вигляді завданих збитків, пов`язаних з нестачею військового майна, але допустив їх настання, хоча повинен був та міг їх передбачити, а також відвернути настання негативних наслідків (шляхом належного виконання обов`язків військової служби).

13.02.2025 року командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №14 «Про завершення службового розслідування за фактом неналежного обліку військового майна приладів нічного бачення PVS-14 4 одиниць, заводські номери: № 678329, № 74195239, № 74185231, № 74265804».

В наказі №14 від 13.02.2025 року зазначено, що за результатами службового розслідування встановлено, що капітан ОСОБА_18 , обіймаючи посаду начальника служби РАО озброєння логістики Військової частини НОМЕР_1 , внаслідок неналежного виконання обов`язків військової служби, допустив приймання військовою частиною НОМЕР_1 майна, а саме: приладів нічного бачення PVS-14, які були передані Військовій частині НОМЕР_1 від Військової частини НОМЕР_3 накладною вимогою №2 від 31.12.2022 року без перевірки їх фактичної наявності та відповідності до номерного обліку. Вказана бездіяльність ОСОБА_18 та ОСОБА_1 створила умови, що призвели до порушення обліку військового майна та його втраті Військовою частиною НОМЕР_1 .

При проведенні службового розслідування встановлено, що прилади нічного бачення PVS-14, відповідно до довідки- розрахунку про вартість шкоди завданої державі майна служби РАО військової частини НОМЕР_1 станом на 03.12.2024 року, прилади нічного бачення PVS-14 рахуються та закріплені за матеріально-відповідальною особою ОСОБА_1 в кількості 4 одиниць, а саме № 678329, № 74195239, № 74185231, № 74265804. В подальшому, ОСОБА_18 та ОСОБА_1 не вжили заходів щодо уточнення заводських номерів, організації належного обліку та зберігання вищезазначеного військового майна, відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, у наслідок чого вказане майно, а також відомості про його місцезнаходження у Військовій частині НОМЕР_1 відсутні. При цьому, внаслідок відсутності належної організації обліку та контролю ОСОБА_18 та ОСОБА_1 призвело до нестачі військового майна відповідно до результатів інвентаризації матеріальних засобів служби засобів ближнього бою і розвідки Військової частини НОМЕР_1 за підсумками 2024 року та в подальшому долю військового майна після отримання його ОСОБА_18 на підставі накладної №2 від 31.12.2022 року у ході службового розслідування встановити неможливо. Вказана бездіяльність ОСОБА_18 та ОСОБА_1 перебуває у причинно наслідковому зв`язку з завданням збитків інтересам держави у вигляді нестачі військового майна. Також, внесення змін у первинні документи та факт формального підходу до оформлення облікових даних військового майна, що перебуває на обліку у військовій частині, свідчить про неналежне виконання обов`язку з боку посадових осіб служби РАО логістики, зокрема майора ОСОБА_19 . Таким чином вбачається порушення обліку військового майна та надання недостовірних даних, що призвело до неналежного обліку приладів нічного бачення у службі ФЕС військової частини НОМЕР_1 з боку майора ОСОБА_19 . Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено, що наявні порушення обліку майна, а саме приймання виправлених первинних документів, документів з додатковими написами, зробленими від руки, для постановки матеріальних засобів на облік з боку відповідальної посадової особи служби ФЕС військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_20 . Державі завдано матеріальної шкоди на загальну суму 256 888,80 грн.

Даним наказом №14 від 13.02.2025 року постановлено завершити службове розслідування за фактом неналежного обліку військового майна приладів нічного бачення PVS-14 4 одиниць, заводські номери: № 678329, № 74195239, № 74185231, № 74265804 та затвердити висновки відповідальної за проведення розслідування особи, начальника речової служби тилу логістики Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_21 , викладені в акті службового розслідування.

Відповідно пунктів 3 та 4 наказу №14 від 13.02.2025 року завдані збитки, що сталися внаслідок бездіяльності, в розмірі 256 888,80 грн. відшкодувати за рахунок винної особи, шляхом притягнення до матеріальної відповідальності начальника штабу з ЗСпЗ військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_16 . Притягнути за порушення ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 9, 11, 16, 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п.3.1.7, п.п.3.1.9 абзаців 1, 5, 9, 26, п.п. 3.1.12 Положення №300, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» - начальника штабу-заступника командира 3 загону спеціальних заходів військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_22 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення - оголосити догану.

Пунктом 9 наказу №14 від 13.02.2025 року постановлено нестачу майна у сумі 256 888,80 грн. занести до Книги обліку нестач військової частини за службою засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики та Книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини за начальником штабу 3 ЗСпЗ військової частини НОМЕР_5 майором ОСОБА_9 . Стягнення суми завданої шкоди з майора ОСОБА_1 здійснювати помісячно із грошового забезпечення в розмірі 20% його грошового забезпечення.

Незгода позивача з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №14 від 13.02.2025 року та протиправною бездіяльністю щодо не розгляду його рапортів та не призначення службового розслідування стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Положеннями статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Також спірні відносини врегульовано нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548 (далі - Статут).

Положеннями Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Приписами статей 26, 27 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до п.2.3 Положення про військове (корабельне) господарство, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 (далі - Положення № 300) командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним.

Згідно із п. 3.1.7 Положення №300 у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3-3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, з інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння; начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби; старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частини (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.

Відповідно п. 3.1.9 Положення №300, всі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; розробляти і організовувати проведення заходів з метою подальшого підвищення бойової та мобілізаційної готовності підпорядкованої служби (служб); правильно визначати потреби та знати рівень забезпеченості підрозділів, частин (з`єднань) матеріальними засобами і коштами у підпорядкованих службах для забезпечення бойової та мобілізаційної готовності, бойової готовності спеціальних споруд, бойової підготовки і виховної роботи та створення необхідних матеріально-побутових умов особовому складу; своєчасно робити розрахунки, витребовувати та одержувати необхідні військовій частині (з`єднанню) за табелями і нормами матеріальні засоби та кошти і організувати безперервне забезпечення ними підрозділів (частин) по підпорядкованих службах (службі); організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням; розробляти розрахунки необхідних коштів по підпорядкованих службах (службі) і коригувати їх згідно з затвердженими призначеннями; дозволяти у межах наданих прав і затверджених сум видачу підзвітних сум і авансів, а також затверджувати авансові звіти та видаткові документи; організовувати проведення (у встановлені терміни) перевірок та документальних ревізій господарської діяльності, а також інвентаризацію матеріальних засобів у підпорядкованих службах (службі); постійно вживати заходів щодо удосконалення та розвитку військового (корабельного) господарства (служби), вивчати, узагальнювати та поширювати передовий досвід його ведення (роботи служби); вносити пропозиції до річного плану заходів щодо капітального та поточного ремонту і організовувати їх виконання; організовувати підготовку спеціальних споруд, об`єктів господарського, технічного та медичного призначення до експлуатації у зимових та літніх умовах; організовувати перевірку і таврування засобів вимірювання, безпечну експлуатацію та своєчасне проведення оглядів і випробувань (перевірок) об`єктів держтехнагляду; розробляти заходи по службах (службі) для внесення у річний господарський план, річний та місячний плани експлуатації та ремонту озброєння, бойової та іншої техніки; організовувати і контролювати їх виконання; організовувати економічну роботу в підрозділах (частинах) і службах, розробляти заходи для внесення у річний план економічної роботи частини (з`єднання) та забезпечувати їх виконання; готувати необхідні матеріали для видачі інспекторських посвідчень на списання за рахунок держави передчасно зношених та втрачених матеріальних засобів і коштів, а також акти на списання (переведення у нижчі категорії якісного стану) озброєння, бойової та іншої техніки, майна, інших матеріальних засобів, робити висновки (перевіряти клопотання) та оформлювати у встановленому порядку інспекторські посвідчення; вести узагальнений облік втрачених матеріальних засобів за підпорядковані служби (підрозділи) в натуральних або вартісних показниках; контролювати надходження затверджених інспекторських посвідчень та достовірність звітних показників з цих питань; знати наявність, стан, тактико-технічні характеристики та правила експлуатації озброєння, бойової, іншої техніки у підпорядкованих службах (службі) та вміти організувати їх експлуатацію і ремонт; організовувати виконання вимог інструкцій, інших нормативних актів з охорони праці та техніки безпеки, а також санітарно-гігієнічних вимог у роботі з озброєнням, бойовою та іншою технікою, при виконанні ремонтно-будівельних, господарських та інших робіт; ( Абзац 21 підпункту 3.1.9 із змінами, внесеними згідно з Наказом Міноборони N 233 ( z0427-98 ) від 11.06.98 ); організовувати правильну експлуатацію, утримання, ремонт та протипожежну охорону об`єктів господарського, технічного і медичного призначення та спеціальних споруд, забезпечувати проведення протипожежних заходів на території частини, систематично перевіряти виконання заходів пожежної безпеки при зберіганні, ремонті та обслуговуванні озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, палива, пального та інших матеріальних засобів, а також перевіряти наявність і стан засобів пожежогасіння та їх готовність до застосування; здійснювати контроль за дотриманням необхідного стандарту та габариту на під`їзних автомобільних шляхах, залізничних коліях, на причалах і у портах військових частин (з`єднань), за повним використанням вантажопідйомності транспортних засобів та не допускати наднормативних простоїв; впроваджувати механізацію вантажно-розвантажувальних та інших робіт, а також перевезення вантажів у контейнерах, на піддонах та у пакетах, здійснювати контроль за утриманням засобів механізації вантажно-розвантажувальних робіт; організовувати зберігання, ремонт та своєчасне повернення (здавання) тари постачальникам (тароремонтним підприємствам); організовувати та контролювати надійне збереження, облік, збирання та здавання в установленому порядку металобрухту (у тому числі такого, що містить дорогоцінні метали) та вторинної сировини державним заготівельним організаціям; вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, слідкувати за справним станом обладнання постів, огороджень, технічних засобів охорони, зв`язку та сигналізації; організовувати облік договорів та угод щодо наданих стороннім підприємствам (організаціям), фізичним та юридичним особам послуг, а також контроль за їх виконанням і вчасним переглядом; організовувати претензійну роботу у підпорядкованих службах (службі); організовувати та керувати військово-науковою, раціоналізаторською та винахідницькою роботою у підпорядкованих службах (службі) та підрозділах (частинах); здійснювати підбір та розміщення кадрів у підпорядкованих службах (службі), постійно вивчати їх ділові та моральні якості, організовувати та періодично проводити спеціальну підготовку з усіма категоріями підпорядкованих посадових осіб; проводити заходи щодо охорони навколишнього середовища.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Пунктами 4, 5 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що: матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно із підпунктами 3-5 частини першої статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» командир (начальник) - командир (начальник, керівник) військової частини, установи, організації, закладу; матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»).

Згідно із положеннями статті 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування (частина 3 статті 9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»).

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі встановлення в ході службового розслідування завдання ним прямої дійсної шкоди державі, внаслідок протиправної поведінки у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків та встановленням причинного зв`язку між протиправною поведінкою такої особи і завданою шкодою із обов`язковим встановленням вини особи в завданні такої шкоди.

В свою чергу під час проведення службового розслідування комісією має бути перевірено та встановлено наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність.

Також слід врахувати, що Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» розмежовує підстави для застосування до особи обмеженої матеріальної відповідальності та повної або підвищеної матеріальної відповідальності.

Разом з цим, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №333/7160/17.

Таким чином, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Отже, обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

Матеріали службового розслідування та наказ про накладення на військовослужбовця повної матеріальної відповідальності повинні містити добуті у передбаченому законом порядку об`єктивні дані, котрі поза розумним сумнівом доводять наявність у військовослужбовця фізичної змоги усвідомлено запобігти настанню збитків у вигляді нестачі військового майна завдяки власному професійному досвіду, знанням, проведеному суб`єктом владних повноважень навчанню та використанню виданих суб`єктом владних повноважень технічних засобів контролю чи інших пристосувань, необхідних для виконання службових обов`язків за посадою чи службою.

Натомість, відсутність згаданої фізичної можливості (слід розуміти - запобігти збиткам з урахуванням перелічених вище факторів) виключає правомірність притягнення військовослужбовця саме до повної матеріальної відповідальності у зв`язку із недоведеністю вини військовослужбовця у настанні збитків чи умислу військовослужбовця на настання збитків.

За матеріалами даної справи судом першої інстанції встановлено, та перевірено колегією суддів, що відповідно інвентарних карток обліку об`єктів основних засобів №№5151, 2980, 5150, 5141 за позивачем як матеріально відповідальною особою рахуються прилади нічного бачення PVS-14 4 одиниць, заводські номери: № 678329 (6578529), № 74195239, № 74185231, № 74265804.

Відповідно акту інвентаризації матеріальних засобів номенклатури служби засобів ближнього бою і розвідки військової частини НОМЕР_1 за підсумками 2024 року від 25.11.2024 року встановлено відсутність монокулярів нічного бачення № 678329, № 74195239; № 74185231; MNVD № 74265804 які рахуються за матеріально відповідальною особою ОСОБА_23 .

Під час розгляду справи судом встановлено, що в рамках проведення службового розслідування відповідачем було встановлено отримання позивачем відповідного майна, а саме приладів нічного бачення PVS-14 № 678329, PVS-14 № 74195239; PVS-14 № 74185231; PVS-14 MNVD № 74265804.

При цьому факт отримання позивачем такого майна підтверджується документами бухгалтерського обліку.

Щодо приладу нічного бачення PVS-14 MNVD № 74265804, колегія суддів зазначає наступне.

Так, накладною (вимогою) №2/128 від 19.04.2023 року від ВЧ НОМЕР_3 до ВЧ НОМЕР_1 було передано 18 монокулярів нічного бачення PVS-14 MNVD, зокрема PVS-14 MNVD № 74265804, що відображено у додатку №1 до цієї накладної №2/127.

Відповідно накладної №145 від 24.04.2023 року PVS-14 MNVD № 74265804 отримано СпП-3, відповідальний одержувач начальник штабу СпПЗ капітан ОСОБА_24 .

Відповідно накладної вимоги служби РАО №29 від 25.05.2023 року та додатку №1 до неї, PVS-14 MNVD № 74265804 отримано ОСОБА_25

Рапортом від 29.12.2023 року на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_25 було повідомлено про втрату PVS-14 MNWD № 74265804.

Наказом №18 від 02.02.2024 року «Про завершення службового розслідування за фактом втрати військового майна тактичної групи 48/06» встановлено втрату монокуляра нічного бачення PVS-14-1 шт. без зазначення в тексті наказу його номеру.

Відповідачем не заперечується, що монокуляр PVS-14 MNWD № 74265804 визнано таким, що втрачено в ході ведення бойових дій 26.12.2023 року.

До книги обліку втрат та нестач майна служби РАО занесено запис про втрату PVS-14 MNVD № 74265804 на підставі наказу №18 від 02.02.2024 року.

В той же час, відповідно акту приймання-передачі військового майна РАО між підрозділами військової частини НОМЕР_1 №112 від 15.03.2024 року заступник командира загону № НОМЕР_2 майор ОСОБА_26 передав, а заступник командира загону № НОМЕР_2 капітан ОСОБА_27 прийняв наступне майно: 12 монокурярів нічного бачення AN/PVS-14 та 6 монокулярів нічного бачення PVS-14 MNVD, зокрема PVS-14 MNVD № 74265804.

Акт приймання-передачі №112 від 15.03.2024 року передано для обліку до ФЕС Військової частини НОМЕР_1 , а зазначені в ньому прилади нічного бачення було закріплено за матеріально відповідальною особою ОСОБА_28 .

Отже, позивачем за актом приймання-передачі №112 від 15.03.2024 року було прийнято монокуляр нічного бачення PVS-14 MNVD № 74265804, який було за ним закріплено, який проте ще 26.12.2023 року було втрачено в ході проведення бойових дій.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт відсутності запису в книзі нестач військової частини НОМЕР_1 та відсутність відомостей про втрату майна в службі ФЕС, а також формальний підхід до оформлення документації про передачу майна між підпорядкованими підрозділами військової частини НОМЕР_1 свідчить про неналежне виконання посадових обов`язків з боку позивача.

Зазначене підтверджується і поясненнями самого позивача, наданими при проведенні службового розслідування та викладеного в позовній заяві, відповідно яких останній зазначає про прийняття приладів нічного бачення без перевірки їх номерних знаків.

Щодо приладу нічного бачення AN/PVS-14 № 678329, колегія суддів зазначає наступне.

Прилад нічного бачення AN/PVS-14 № 678329 було отримано Військовою частиною НОМЕР_1 за накладною вимогою №2 від 31.12.2022 року, запис про який зроблено кульковою ручкою та продубльовано в друкованому вигляді в графі «примітка».

При цьому, матеріалами справи встановлено, що номер « НОМЕР_6 » є помилковим, що підтверджується актом уточнення номенклатури №2 від 16.12.2024 року, відповідно якого прилад нічного бачення PVS-14 № 678329 списано та оприбутковано прилад нічного бачення PVS-14 № 678529. Актом уточнення номенклатури №10 від 16.12.2024 року прилад нічного бачення PVS-14 № 678529 списано та оприбутковано прилад нічного бачення PVS-14 № 6578529.

Отже, вірним є номер PVS-14 № 6578529.

Накладною №23 від 03.01.2023 року прилад PVS-14 № 6578529 отримано командиром роти СпП капітаном ОСОБА_29 через відповідальну особу сержанта ОСОБА_30 .

Накладною про передачу військового майна №б/н від 05.02.2023 року прилад PVS-14 № 6578529 отримано старшим лейтенантом ОСОБА_31 .

Актом приймання-передачі військового майна №10 від 13.03.2023 року між підрозділами Військової частини НОМЕР_1 прилад № 6578529 передано ОСОБА_32 на склад озброєння військової частини НОМЕР_1 начальнику складу солдату ОСОБА_33 .

При перевірці відповідачем встановлено наявність приладу нічного бачення PVS-14 № 6578529.

Щодо приладів нічного бачення AN/PVS-14 № 74195239 та AN/PVS-14 № 74185231, колегія суддів зазначає наступне.

Прилади нічного бачення AN/PVS-14 № 74195239 та AN/PVS-14 № 74185231 було отримано Військовою частиною НОМЕР_1 за накладною вимогою №2 від 31.12.2022 року, запис про які зроблено кульковою ручкою та продубльовано в друкованому вигляді в графі «примітка».

Накладною №23 від 03.01.2023 року прилади нічного бачення AN/PVS-14 № 74195239 та AN/PVS-14 № 74185231 отримано командиром роти СпП капітаном ОСОБА_29 через відповідальну особу сержанта ОСОБА_30 .

Накладною про передачу військового майна №б/н від 05.02.2023 року прилади AN/PVS-14 № 74195239 та AN/PVS-14 № 74185231 отримано старшим лейтенантом ОСОБА_31 .

Позивачем було зазначено в рапорті про помилковість обліку за ним приладів AN/PVS-14 № 74195239 та AN/PVS-14 № 74185231, які за ним рахуються відповідно до даних фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 .

В поясненнях позивач зазначає, що прилади нічного бачення не були передані належним чином через склад РАО військової частини НОМЕР_1 , а отримувались та передавались кількома партіями безпосередньо між групами СпП тактичних груп в зоні виконання бойових завдань, без перевірки серійних номерів, виключно за кількістю.

Позивач стверджує, що накладною №б/н від 05.02.2023 року фактично було передано 23 одиниці, 2 прилади нічного бачення PVS-14 № 74195239 та PVS-14 № 74185231 були втрачені капітаном ОСОБА_29 під час бойових дій, що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 про завершення службового розслідування №190 від 03.03.2023 року.

Однак, з дослідженого наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №190 від 03.03.2023 року «Про завершення розслідування щодо втрат військового майна, а саме приладів нічного бачення PVS-14 у кількості 2 шт.» відсутні номери втрачених приладів нічного бачення.

При цьому, витяг з книги обліку втрат військового майна служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 містить дані про втрату приладів нічного бачення №15499 та №74195321 на підставі вказаного наказу.

Отже, посилання апелянта на наказ №190 від 03.03.2023 року, як доказ втрати приладів №74195239 та № 74185231 колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки такий наказ не підтверджує втрату приладів нічного бачення №74195239 та № 74185231.

Встановлені обставини свідчать про те, що прилади нічного бачення №74195239 та № 74185231, закріплені саме за позивачем, оскільки після їх прийняття останнім відсутні підтверджені належними доказами факти передачі цього майна до інших осіб або підрозділів військової частини. Відсутні докази передачі приладів нічного бачення №74195239 та № 74185231 після отримання їх позивачем до виявлення їх нестачі під час проведення службового розслідування.

Щодо доводів апеляційної скарги про неотримання позивачем приладів нічного бачення № 74195239 та № 74185231 колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач вказує, що не отримував прилади нічного бачення № 74195239 та № 74185231. В накладній б/н від 05.02.2023 року ним було прийнято 23 прилади, в той час як у накладній б/н від 05.02.2023 року наданій відповідачем та наявній в матеріалах службового розслідування вказано про прийняття 25 приладів нічного бачення, а кількість було виправлено кульковою ручкою та не завірено належним чином.

Судом першої інстанції було досліджено, та перевірено колегією суддів наявну в матеріалах справи накладну б/н від 05.02.2023 року з якої вбачається про прийняття позивачем приладів нічного бачення № 74195239 та № 74185231.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем, за яким обліковуються чотири спірні прилади нічного бачення, порядку приймання, обліку та передавання військового майна.

Також, колегія суддів погоджується з тим, що позивачем не було вжито заходів щодо уточнення заводських номерів, організації належного обліку та зберігання вищезазначеного військового майна, відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, внаслідок чого, вказане майно, а також відомості про його місцезнаходження у відповідача відсутні.

Відсутність належної організації обліку та контролю позивача призвела до нестачі військового майна відповідно до результатів інвентаризації матеріальних засобів номенклатури служби засобів ближнього бою і розвідки військової частини НОМЕР_1 за підсумками 2024 року, та сама бездіяльність позивача перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з завданими державі збитками у вигляді нестачі військового майна.

Відтак, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в ході службового розслідування були встановлені всі обставини та умови для підтвердження факту неналежного обліку військового майна та завершення службового розслідування.

Таким чином у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2025 року №14 «Про завершення службового розслідування за фактом неналежного обліку військового майна приладів нічного бачення PVS-14 4 одиниць, заводські номери: № 678329, № 74195239, № 74185231, № 74265804».

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у призначенні службового розслідування щодо безпідставного обліку за майором ОСОБА_1 приладів нічного бачення PVS-14 № 678329, PVS-14 № 74195239; PVS-14 № 74185231; PVS-14 MNVD № 74265804, колегія суддів зазначає наступне.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року.

В пункті 1 Порядку №608 надано визначення поняття службового розслідування, як комплексу заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно пункту 7 Порядку №608, службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно Розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування може призначатися, зокрема, у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктами 1-2 розділу 8 Порядку №608 встановлено, що у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

Отже, службове розслідування, відповідно вимог розділу 8 Порядку №608, обов`язково призначається у разі виявлення факту завдання шкоди державі.

Матеріалами справи встановлено, що 27.04.2024 року та 08.05.2024 року позивач звертався до командира загону СпП № 3 Військової частини НОМЕР_1 з рапортами, в яких доповів, що за результатами проведеної перевірки відомостей щодо закріплення за матеріально відповідальними особами загону СпП №3 основних засобів відповідно до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 встановлено розбіжності щодо оптичних приладів та приладів спостереження, зокрема №№ 678329, 74185231, 74195239 та №74265804, які майор ОСОБА_1 не отримував.

Зміст рапортів свідчить про неналежний, на переконання позивача, облік військового майна, а не про його втрату, або відсутність у військовій частині, що спростовує доводи позивача про необхідність призначення службового розслідування протягом трьох діб після отримання письмової доповіді про встановлення факту завдання шкоди.

Як зазначено вище, 25.11.2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 було проведено інвентаризацію матеріальних засобів номенклатури служби засобів ближнього бою і розвідки військової частини НОМЕР_1 та встановлено відсутність монокулярів нічного бачення № 678329, № 74195239; № 74185231; MNVD № 74265804 які рахуються за матеріально відповідальною особою ОСОБА_32

28.11.2024 року позивач звернувся до командира загону СпП № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про те, що відповідно до даних фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 за позивачем обліковуються майно, а саме монокуляри нічного бачення PVS-14 № 678329, PVS-14 № 74195239, PVS-14 № 74185231, PVS-14 MNVD № 74265804, які позивач не отримував.

02.12.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 511 було призначено службове розслідування за фактом неналежного обліку військового майна - приладів нічного бачення PVS-14 № 678329, PVS-14 № 74195239, PVS-14 № 74185231, PVS-14 MNVD № 74265804, яке доручено начальнику речової служби тилу логістики капітану ОСОБА_2 .

Отже, після рапорту позивача від 28.11.2024 року про облік приладів нічного бачення PVS-14 № 678329, PVS-14 № 74195239; PVS-14 № 74185231; PVS-14 MNVD № 74265804 та даних інвентаризації матеріальних засобів номенклатури служби засобів ближнього бою і розвідки військової частини НОМЕР_1 відповідачем було призначено службове розслідування за результатами якого і було складено акт службового розслідування, яким встановлено факт неналежного обліку та зберігання виданого позивачу майна.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для висновку про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо не призначення службового розслідування на підставі рапортів позивача.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у цій справі не є рішення з владних повноважень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки оскаржується позивачем наказ про завершення службового розслідування, який сам по собі не створює для позивача будь-яких правових наслідків.

Відповідно до положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Крім того, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються зібраними у справі доказами, та не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 в адміністративній справі №160/8215/25,- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 в адміністративній справі №160/8215/25,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Білак