Справа № 300/2360/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

м. Київ

справа №300/2360/19

адміністративне провадження № К/990/12004/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І. В.,

суддів: Білак М. В., Мацедонської В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року (судді: Іщук Л. П., Обрізко І. М., Шинкар Т. І.) у справі № 300/2360/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення зі служби та поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі - ГУНП в Івано-Франківській області), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Івано-Франківській області від 23 вересня 2019 року № 1608 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 23 вересня 2019 року № 291 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області;

- поновити ОСОБА_1 з 26 вересня 2019 року на посаді старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, спеціальне звання старший лейтенант поліції;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу невиплачене грошове забезпечення за посадою старшого дільничого офіцера поліції сектору превенції Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, спеціальне звання старший лейтенант поліції та в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій та їх обґрунтування

2. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів від 23 вересня 2019 року, поновлення на роботі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів від 23 вересня 2019 року та поновлення на роботі - повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

3. 26 грудня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року. Позивач також надіслав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року.

4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 300/2360/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення зі служби та поновлення на роботі - залишено без руху.

Установлено ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.

5. 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій просив: прийняту цю заяву про усунення недоліків у якості доповнення до апеляційної скарги; визнати причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною і поновити його; відкрити апеляційне провадження та винести постанову, якою скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду по суті.

6. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 лютого 2025 року визнав неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 від 13 лютого 2025 року.

Відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 від 13 лютого 2025 року.

Відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року у справі № 300/2360/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення зі служби та поновлення на роботі.

7. Суд апеляційної інстанції указав, що процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

8. Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, що оскаржувана ухвала проголошена 03 січня 2020 року. Апеляційну скаргу подано 07 січня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором № 582 оскаржувана ухвала вручена ОСОБА_1 09 січня 2020 року, що спростовує доводи скаржника про ненадсилання судом оскаржуваної ухвали та необізнаність скаржника про існування такої. Доводи апелянта не підтверджують об`єктивну неможливість звернутись до суду з апеляційною скаргою в межах встановленого строку. Апелянтом не надано доказів, які свідчать про наявність об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником.

9. Щодо доводів скаржника про ознайомлення зі змістом оскаржуваної ухвали під час ознайомлення 12 грудня 2024 року з матеріалами справи № 300/2360/19, апеляційний суд зауважив, що впродовж п`яти років апелянт не виявляв зацікавленості щодо стану розгляду його позовної заяви, яка подана ще 30 листопада 2019 року.

10. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані скаржником підстави не свідчать про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог

11. Не погоджуючись із ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року та ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, зокрема, зазначив, що доказами наявності об`єктивних і непереборних обставин для своєчасного звернення з апеляційною скаргою є факт неповідомлення позивача про прийняття судом ухвали від 03 січня 2020 року про повернення позовної заяви.

12. Скаржник указав, що про прийняття такої ухвали Івано-Франківським окружним адміністративним судом від 03 січня 2020 року ОСОБА_1 стало відомо 12 грудня 2024 року, коли по власній ініціативі в суді він отримав копію ухвали, про що є його підпис із датою отримання 12 грудня 2024 року.

13. ОСОБА_1 також зазначив, що його підпису на рекомендованому повідомленні немає, і він не отримував ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року. Підпис не належить ОСОБА_1 , і це може бути підтверджено зрівнянням двох підписів на цьому рекомендованому повідомленні і на позовній заяві та інших документах.

14. На думку скаржника, об`єктивною неможливістю звернутись вчасно до суду було саме відсутність у ОСОБА_1 ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року, тобто предмета оскарження.

15. ОСОБА_1 зауважив, що п`ять років чекав від суду інформації про розгляд його позову, так як він не знав судової процедури. Водночас до суду його жодного разу не викликали.

16. На підставі викладеного скаржник просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиція інших учасників справи

17. На момент розгляду справи, відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від відповідача до Верховного Суду не надходив.

18. Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Рух касаційної скарги

19. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 08 квітня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Івашина О. О., в частині оскарження ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року у справі № 300/2360/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення зі служби, та поновлення на роботі.

Відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Івашина О. О., в частині оскарження ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 300/2360/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення зі служби, поновлення на роботі, та витребував з Івано-Франківського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 300/2360/19.

20. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу № 300/2360/19 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

21. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.

22. Статтею 295 КАС України встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.

23. За приписами частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

24. Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

25. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).

26. На підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

27. Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення зі служби та поновлення на роботі, з підстав, визначених у заяві про поновлення строку від 29 листопада 2019 року.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення зі служби та поновлення на роботі - залишено без руху.

Надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаного недоліку шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого приписами частини п`ятої статті 122 КАС України та наведення доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надання доказів на підтвердження даних доводів.

Роз`яснено, що в разі неусунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.

28. На виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив до Івано-Франківського окружного адміністративного суду копію медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 із подальшими записами його лікування через травму ноги за 16, 23 жовтня, 12 та 19 листопада 2019 року.

29. Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 03 січня 2020 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів від 23 вересня 2019 року, поновлення на роботі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів від 23 вересня 2019 року та поновлення на роботі - повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

30. З матеріалів справи вбачається, що ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року направлена позивачу за адресою, яка вказана в адміністративному позові та отримана ОСОБА_1 особисто 09 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 27).

31. 26 грудня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року. Проте ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року: визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 300/2360/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів про звільнення зі служби та поновлення на роботі - залишено без руху; установлено ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.

32. 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій, зокрема, просив визнати причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною та поновити його.

33. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором № 582 оскаржувана ухвала вручена ОСОБА_1 09 січня 2020 року, що спростовує доводи скаржника про ненадсилання судом оскаржуваної ухвали та необізнаність скаржника про існування такої. Суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що доводи апелянта не підтверджують об`єктивну неможливість звернутись до суду з апеляційною скаргою в межах встановленого строку.

34. Відповідаючи на аргументи заявника, наведені в касаційній скарзі, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду підкреслює, що як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року надіслана до ЄДРСР 03 січня 2020 року, зареєстрована 05 січня 2020 року, забезпечено надання загального доступу 08 січня 2020 року.

35. Норми КАС України не дають визначення поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду. Водночас поважними є такі причини пропуску процесуального строку, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку, небажання дізнатися та реалізувати їх в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

36. Установлення законом строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними установлених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

37. Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом на відповідність принципам добросовісності та розсудливості.

38. Положеннями статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

39. Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

40. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

41. У пункті 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків.

42. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

43. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain), від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine).

44. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України» (Diya 97 v. Ukraine), № 19164/04, § 47, ЄСПЛ).

45. У справі «Устименко проти України» ЄСПЛ зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливіше було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

46. Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

47. Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року до суду апеляційної інстанції лише 26 грудня 2024 року, тобто із значним пропуском строку, передбаченого нормами КАС України.

48. Скаржник у заяві про усунення недоліків, а також в апеляційній скарзі не вказав, які саме об`єктивні поважні (непереборні) причини унеможливили його звернення до суду у встановлений процесуальним законодавством строк. Не наведено змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ОСОБА_1 всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати свої процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від волевиявлення позивача.

49. У цьому випадку пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку ОСОБА_1 щодо реалізації своїх процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду з апеляційною скаргою більш ніж через 4 роки, після прийняття оскарженої ухвали суду першої інстанції.

50. Не є слушним посилання скаржника на те, що він не отримував ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року та те, що підпис на рекомендованому повідомленні не належить ОСОБА_1 , оскільки оскаржена ухвала опублікована в ЄДРС 08 січня 2020 року, водночас звернення до Восьмого апеляційного адміністративного суду лише 26 грудня 2024 року свідчить, що ОСОБА_1 у розумні проміжки інтервалу часу не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

51. Ураховуючи те, що наведені в касаційній скарзі доводи не виправдовують необґрунтованості порушення процесуальних строків, встановлених законом, для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, та не свідчить про поважність причин пропуску цього строку, Верховний Суд констатує, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, передбачених пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

52. Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції постановив оскаржувану ухвалу від 19 лютого 2025 року з додержанням норм процесуального права, відтак відсутні підстави для її скасування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

53. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

54. Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

55. Оскільки оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків суду апеляційної інстанції скаржник не спростував, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді М. В. Білак

В. Е. Мацедонська