Справа № 320/5113/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року справа №320/5113/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області

третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області,

про визнання рішення протиправним, його скасування, зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №15 від 30.12.2024 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи згідно довідок №257 від 25.10.2022, « 276 від 27.09.2022, довідки №22/193 від 19.10.2022 та догляд за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку згідно свідоцтва про народження від 10.01.2007 серії НОМЕР_1 , а також призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 14.10.2023 року.

Позовні вимоги обгрунтовані протиправністю, на думку позивача, відмови відповідача 2 у зарахуванні спірних періодів роботи позивача для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень, а також пояснень від третьої особи (ГУ ПФУ в Чернівецькій області).

Відповідач 2 22.04.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що зарахування усіх періодів роботи позивача здійснено правомірно, на підставі наявних у пенсійній справі документів. Підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відсутні.

14.04.2025 судом одержано також пояснення третьої особи (ГУ ПФУ в Чернівецькій області) щодо предмету спору що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача.

Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , на думку третьої особи, слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 (позивач) є громадянкою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (категорія 3), виданим Київською обласною державною адміністрацією 27.01.2023 року та має понад 15 років страхового стажу.

Також, позивач з 1969 року проживає та зареєстрована з 07.05.1986 по 11.11.1986, з 17.03.1987 по 01.09.1987, з 09.10.1990 проживала без реєстрації до 01.04.1995 і зареєстрована та проживає з 01.04.1995 по даний час за адресою: с. Прибірськ, Вишгородського (Іванківського) району Київської області, яке відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 року №106 належить до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується копією довідки, виданої виконавчим комітетом Іванківської селищної ради від 18.12.2024 року №386 та копією довідки виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 18.12.2024 року №387.

Тобто, позивач є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року, а також до 01 січня 1993 року прожила у даній зоні більше 3 років, а загальний термін проживання у зазначеній зоні фактично складає більше 33 років.

17.10.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту ГУ ПФУ у Київській області) із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаючи всі необхідні документи. За принципом екстериторіальності вказана заява була передана на розгляд Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

У жовтні 2023 року позивач отримала рішення Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі по тексту ГУ ПФУ у Чернівецькій області) про відмову у призначенні пенсії №15 від 23.10.2023 року.

25.12.2024 року позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, додаючи при цьому додаткові документи, які підтверджують проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення та надані Іванківською селищною радою від 04.11.2024 року. За принципом екстериторіальності вказана заява була передана на розгляд Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області

У грудні 2024 року позивач отримала повідомлення ГУ ПФУ у Київській області з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту ГУ ПФУ в Рівненській області) про відмову у призначенні пенсії №15 від 30.12.2024 року (далі по тексту Рішення). Обґрунтовуючи відмову, відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 12 років 11 місяців 18 днів, якого недостатньо для зниження пенсійного віку.

Вважаючи вказане рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 30.12.2024 року про відмову у призначенні пенсії незаконним та таким, що порушує право позивача на соціальний захист у вигляді призначення та отримання пенсії на пільгових умовах, остання звернулася до суду за захистом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

відповідно до статті 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основною підставою для реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я є створення єдиної системи визначених категорій зон радіоактивного забруднення, умов проживання і трудової діяльності на них, соціальних гарантій і пільг, визначених у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 3 частини 1 статті 11 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що потерпілими від Чорнобильської катастрофи належать особи, що постійно проживали або постійно працювали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 1 січня 1993 року або відпрацювали у зазначених зонах не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які працювали або проживали на території радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, визначеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, особам, які постійно проживали або постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсія надається зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за кожні 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початком величини зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи призначення та виплата пенсій зазначеним категоріям громадян здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Так, відповідно до рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 25.12.2024 року №15 зазначено, що страховий стаж позивача становить 12 років 11 місяців 18 днів, чого недостатньо для зниження пенсійного віку. Зокрема, не зараховано до страхового стажу за період роботи згідно довідки №22/193 від 19.10.2022 та довідки за період 21.05.1994 р. по досягнення нею граничного віку згідно свідоцтва про народження від 10.01.2007 серії НОМЕР_1 , оскільки відсутній оригінал документу, що підтверджує зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки трудового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилася в с. Прибірськ, Вишгородського (Іванківського) району та до реєстрації шлюбу 28.01.2004 року мала дівоче прізвище « ОСОБА_3 », про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

28.01.2004 позивач вийшла заміж та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 28.01.2004. Рішенням суду російської федерації від 28.08.2008 року шлюб було розірвано. При розірванні шлюбу позивач залишила за собою прізвище « ОСОБА_4 ».

На даний час у зв`язку з тим, що реєстрація шлюбу та розірвання шлюбу проводилися у російській федерації, яка є на цей час державою-агресором та відповідно з якої неможливо отримати будь-яку інформацію щодо укладення та розірвання шлюбу, позивач позбавлена можливості отримати оригінал документу, що підтверджує зміну прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

У зв`язку з цим, рішенням Іванківського районного суду Київської області від 04.11.2024 року у справі №366/2971/24, встановлено факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_5 , заповнена 01 вересня 1994 року дійсно належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в селі Прибірськ Іванківського району Київської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, можна дійти висновку, що періоди навчання згідно довідок №257 від 25.10.2022, №276 від 27.09.2022, період роботи згідно довідки №22/193 від 19.10.2022 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, так само як і періоди догляду позивачем за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку згідно свідоцтва про народження від 10.01.2007 серії НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Слід зазначити, що відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Іванківської селищної ради від 18.12.2024 року №386 та копією довідки виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 18.12.2024 року №387, ОСОБА_1 з 1969 року проживає та зареєстрована з 07.05.1986 по 11.11.1986, з 17.03.1987 по 01.09.1987, з 09.10.1990 проживала без реєстрації до 01.04.1995 і зареєстрована та проживає з 01.04.1995 по даний час за адресою: с. Прибірськ, Вишгородського (Іванківського) району Київської області, яке відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 року №106 належить до зони гарантованого добровільного відселення.

Так, позивач постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року, а отже має право на зниження початкової величини пенсійного віку. Термін проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року становить більше 6 років, а загальний термін проживання у зазначеній зоні складає більше 33 років.

Тобто, за сукупності наступних умов, а саме: (1) особа має бути потерпілим від Чорнобильської катастрофи; (2) станом на 1 січня 1993 року ними прожито чи пропрацьовано на території зони гарантованого добровільного відселення не менше ніж 3 роки (в тому числі з моменту аварії по 31.07.1986 року); (3) наявний страховий стаж не менше ніж 15 років, позивач має право на вихід на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 3 роки, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Як вбачається з письмових доказів, які додані до даного позову та які наявні у відповідача, позивачем дотримано дані умови повністю, на що вказує копія паспорту (вік), копія Чорнобильського посвідчення (потерпілий та проживання у відповідній зоні), копії трудової книжки, довідок №257 від 25.10.2022, №276 від 27.09.2022, №22/193 від 19.10.2022, свідоцтва про народження від 10.01.2007 серії НОМЕР_1 (необхідний вік) та довідок №386 від 18.12.2024 року (період та місце проживання).

При вирішенні даної справи слід також звернути увагу на висновки Верховного Суду викладені у постановах від 23.05.2018 у справі №398/3509/16-а та від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, де сформульовано правові висновки щодо застосування положень статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Верховний Суд вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС чи Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо, не є визначальними для встановлення статусу, а є лише підтвердженням для його надання уповноваженим органом.

Вказаний правовий висновок підтримано Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 26.03.2019 у справі №320/5558/18.

Так, позивач є громадянкою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (категорія 3), виданим Київською обласною державною адміністрацією 27.01.2023 року. Вказане посвідчення ніким не оскаржується, є дійсним та оформленим на підставі державних документів.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи є єдиним документом, що підтверджує такий статус та надає право користування пільгами, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

За таких обставин, позивач виконала всі вимоги законодавства для призначення їй пенсії на пільгових умовах, зокрема, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на момент подання заяви про призначення пенсії їй виповнилось 54 роки, має більше 15 років страхового стажу, постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року, проживання у цій зоні понад 33 роки, а станом на 01.01.1993 понад 6 років, а отже має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років (початкова величина зниження пенсійного віку, яка складає 3 роки + додатково 3 роки за 6 років проживання), відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Також, відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за нею відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення такого віку.

Відповідно до пункту 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії є день прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України заяви про призначення пенсії.

Позивач звернулася із заявою 17.10.2023 року, вік 54 роки, набутий 10.10.2023 року. Отже, пенсія має бути призначена з 14.10.2023 року.

Отже, рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, а порушене право позивача підлягає захисту судом шляхом зобов`язання відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах на підставі посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи з дня досягнення пенсійного віку, а саме з 14.10.2023 року.

Що стосується вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи згідно довідок №257 від 25.10.2022, « 276 від 27.09.2022, довідки №22/193 від 19.10.2022 та догляд за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку згідно свідоцтва про народження від 10.01.2007 серії НОМЕР_1 , а також призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 14.10.2023 року, суд зазначає таке.

Позивач спрямував дану позовну вимогу до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області (відповідача 1), проте відповідач 1 фактично не приймав жодного рішення відносно позивача, а тому ним не було і не могло бути порушено прав позивача в даних праовідносинах, відтак у суду відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області до вчинення певних дій.

Суд звертає увагу на те, що статтею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).

Як уже було встановлено судом, у жовтні 2023 року позивач отримала рішення Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області (Третя особа) про відмову у призначенні пенсії №15 від 23.10.2023 року.

25.12.2024 року позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, додаючи при цьому додаткові документи, які підтверджують проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення та надані Іванківською селищною радою від 04.11.2024 року. За принципом екстериторіальності вказана заява була передана на розгляд Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області.

У грудні 2024 року позивач отримала повідомлення ГУ ПФУ у Київській області з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (відповідач 2) про відмову у призначенні пенсії №15 від 30.12.2024 року (далі по тексту Рішення).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до ГУ ПФУ у Київській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась ГУ ПФУ в Рівненській області (відповідач 2), яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії та не врахувало стаж позивача.

Із вказаного можна зробити висновок, що після реєстрації заяви позивача, орган пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсії за віком, в розумінні Порядку № 22-1, є ГУ ПФУ в Рівненській області (відповідач 2).

Отже, саме ГУ ПФУ в Рівненській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками скасування прийнятого ним протиправного рішення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Відповідач 1 фактично не приймав жодних рішень стосовно позивача, а відтак у суду відсутні підстави зобов`язувати відповідача 1 до вчинення будь-яких дій.

Тому, належним способом захисту є зобов`язання саме відповідача 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи згідно довідок №257 від 25.10.2022, « 276 від 27.09.2022, довідки №22/193 від 19.10.2022 та догляд за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку згідно свідоцтва про народження від 10.01.2007 серії НОМЕР_1 , а також призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так само суд не вбачає підстав здійснювати відповідне зарахування з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 14.10.2023 року, оскільки позивач сама фактично підтверджує, що нею при повторному зверненні були подані додаткові документи, які підтверджують проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення та надані Іванківською селищною радою від 04.11.2024 року, а відтак, саме з дати розгляду пенсійним органом заяви позивача їй має бути зараховано відповідний стаж та призначено пенсію на пільгових умовах, а саме з 30.12.2024 року.

У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка питанню неврахування періодів стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії. Вказане виключало можливість перевірки всіх умов, визначених законом для прийняття позитивного рішення в користь позивача.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а тому 605,60 грн судового збору підлягають стягненню з відповідача 2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №15 від 30.12.2024 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) до загального страхового стажу періоди роботи згідно довідок №257 від 25.10.2022, «276 від 27.09.2022, довідки №22/193 від 19.10.2022 та догляд за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку згідно свідоцтва про народження від 10.01.2007 серії НОМЕР_1 , а також призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 30.12.2024 року.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.