Справа № 120/13502/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13502/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

10 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

17 лютого 2025 року позивачка звернулася до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року.

Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року задоволено та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до 28 березня 2025 року звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в частині, що стосується здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 30 серпня 2022 року, виходячи при цьому з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, а також врахувавши раніше виплачені суми таких виплат.

17 березня 2025 року на виконання вимог ухвали від 27 грудня 2024 року від військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.03.2025 прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у прийнятті звіту військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 30 серпня 2022 року, виходячи при цьому з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, а також врахувавши раніше виплачені суми таких виплат.

Не погодившись із таким судовим рішенням, військова частина оскаржила його до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року повернуто особі, яка її подала.

17 лютого 2025 року позивачка звернулася до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року.

Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року заяву позивачки про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року задоволено та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до 28 березня 2025 року звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року в частині, що стосується здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 30 серпня 2022 року, виходячи при цьому з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, а також врахувавши раніше виплачені суми таких виплат.

17 березня 2025 року на виконання вимог ухвали від 27 грудня 2024 року від військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року. У такому звіті зазначено, що 01 березня 2024 року за вх. № 1177 до військової частини НОМЕР_1 надійшло рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року. 14 березня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу на прийняте судове рішення. 19 лютого 2025 року за вх. № 160-е до військової частини НОМЕР_1 надійшла ухвала Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року. Водночас, як вказує представник відповідача, 21 лютого 2025 року відповідачем подано касаційну скаргу на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.03.2025 прийнято звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що як свідчить довідка військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2025 року вих. № 4546, фінансування виконання рішень суду відбувається за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки". При цьому кошти для виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/13502/23 за позовом ОСОБА_1 по КЕКВ 2800 на рахунку військової частини НОМЕР_1 станом на 19 березня 2025 року відсутні. Відтак суд доходить висновку, що у військової частини НОМЕР_1 на даний час відсутні видатки для виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у цій справі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 КАС України (в редакції на момент виникнення правовідносин) передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена правова норма КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення, підставами її застосування є саме невиконання судового рішення.

Разом з тим, вказаною нормою статті 382 КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, вирішувати питання прийняття звіту, вирішувати питання про накладення штрафу.

Тобто, суд наділений правом, а не обов`язком прийняти рішення про подання звіту, прийняття звіту, накладення штрафу.

В той же час, такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі не подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Верховний Суд у постанові від 3 травня 2018 року у справі № 805/402/18 зазначив, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Крім того, Верховний Суд в ухвалі від 04 липня 2023 року по справі № 200/3958/19-а зазначив:

Судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 зазначила, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Так, згідно матеріалів справи 17 березня 2025 року на виконання вимог ухвали від 27 грудня 2024 року від військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року. У такому звіті зазначено, що 01 березня 2024 року за вх. № 1177 до військової частини НОМЕР_1 надійшло рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року. 14 березня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу на прийняте судове рішення. 19 лютого 2025 року за вх. № 160-е до військової частини НОМЕР_1 надійшла ухвала Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року. Водночас, як вказує представник відповідача, 21 лютого 2025 року відповідачем подано касаційну скаргу на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Окремо представник відповідача в поданому звіті вказав на те, що у Міністерстві оборони України триває робота щодо пошуку додаткового фінансування для забезпечення виконання судових рішень по КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки", оскільки виділені асигнування на 2024 рік вичерпано. При цьому Міністерством оборони України з метою своєчасного забезпечення у 2024 році належних виплат військовослужбовцям Збройних Сил України перед Міністерством фінансів України порушено питання щодо збільшення видатків на виконання судових рішень. Після збільшення бюджетних асигнувань Міністерству оборони України будуть відкриті відповідні бюджетні призначення для повного забезпечення потреби відповідно до заявок. При цьому, як зазначає представник відповідача, військова частина НОМЕР_1 є бюджетною, неприбутковою організацією та фінансується Міністерством оборони України. Таким чином, на думку представника відповідача, військова частина НОМЕР_1 здійснює усі можливі заходи щодо виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 120/13502/23, проте з незалежних від неї причин кошти на виконання вказаного судового рішення не виділяються.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04 листопада 2024 року вих. № 220/13/9088 з військових частин та органів військового управління надходять численні листи щодо виділення бюджетних призначень для виконання рішень судів з окремих питань виплати грошового забезпечення та індексації військовослужбовцям Збройних Сил України. У зв`язку із цим у Міністерстві оборони України триває робота щодо пошуку додаткового фінансування ресурсу для забезпечення виконання судових рішень по КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки", оскільки виділені асигнування на 2024 рік вичерпано. При цьому Міністерством оборони України з метою своєчасного забезпечення у 2024 році належних виплат військовослужбовцям Збройних Сил України перед Міністерством фінансів України порушено питання щодо збільшення видатків на виконання судових рішень. В свою чергу, Міністерство фінансів України листами від 19 червня 2024 року вих. № 10010-27-5/18577 та від 18 липня 2024 року вих. № 10010-27-5/21266 повідомило, що Кабінет Міністрів України доручив органам сектору безпеки і оборони вжити заходів стосовно призупинення внесення пропозицій щодо перерозподілу асигнувань за рахунок скорочення видатків на грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2025 року вих. № 4546, фінансування виконання рішень суду відбувається за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки". При цьому кошти для виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/13502/23 за позовом ОСОБА_1 по КЕКВ 2800 на рахунку військової частини НОМЕР_1 станом на 19 березня 2025 року відсутні.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у військової частини НОМЕР_1 на даний час відсутні видатки для виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у цій справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.