Справа № 380/7767/25
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 рокусправа № 380/7767/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі - відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - третя особа) в якому просить :

- визнати протиправним та скасувати Рішення №17 від 21.03.2025 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (Відділу перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, надання житлових субсидій та пільг), яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-УІІІ та ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723 XII у зв`язку з відсутністю законних підстав та необхідного стажу на посадах державної служби;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області ( ) зарахувати до мого стажу роботи , який дає право на призначення пенсії державного службовця , відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723 XII, п.10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ стаж роботи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посадах спеціалістів у органах податкової служби (інспекції, адміністрації) ДПС, ДФС, Міндоходів , ДПС України за період з 22.11.1993 по 05.03.2024, а саме з:

22.11.1993 на посаді державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з фізичних осіб в ДПІ по Франківському району м. Львова ;

03.01.1994 на посаді старшого державного податкового інспектора цього ж відділу;

01.06.1994 на посаді головного державного податкового інспектора - заступника начальника відділу зборів та стягнень з фізичних осіб ;

26.11.1996 на посаді головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб ДПА у Франківському районі;

03.01.1997 на посаді головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб ;

16.02.1998 на посаді головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб ДПІ у Франківському районі м. Львова ;

07.11.2005 на посаді головного державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб ;

23.02.2007 на посаді головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податків фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ;

16.03.2012 на посаді головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб в ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області ДПС;

01.07.2013 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Франківському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області;

09.02.2015 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб в ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області;

01.02.2016 на посаді головного державного ревізора інспектора відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ;

28.04.2016 на посаді головного державного ревізора-інспектора податків і зборів з фізичних осіб Франківського відділення Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області;

07.06.2017 на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску територій обслуговування Залізничної ДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області;

03.10.2018 на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Залізничного управління ГУ ДФС у Львівській області;

03.09.2019 на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області;

07.09.2020 на посаді старшого державного ревізора-інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Львівській області;

22.12.2020 на посаді старшого державного ревізора-інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області;

21.10.2021 на посаді старшого державного інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ;

15.07.2022 на посаді старшого державного інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області до часу припинення державної служби 05.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії по віку на загальних підставах на пенсію державного службовця за віком відповідно до п.10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-УІІІ та ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723 з 14.03.2025 на підставі поданої заяви зареєстрованої за №2343 та доданими до неї документами в тому числі і Довідками виданими ГУ ДПС у Львівській області №183-13-01-10-00-11 від 14.03.2025; №184-13-01-10-00-11 від 14.03.2025; №41-13-01-10-21 від 14.03.2025.

Ухвалою від 22.04.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що звернулася до Залізничного об`єднаного управління Пенсійного фонду України ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» як державному службовцю, до якої додала довідки №183-13-01-10-00-11 від 14.03.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку №184-13-01-10-00-11 від 14.03.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд), №41-13-01-10-21 від 14.03.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд), виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області. За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення №17 від 21.03.2025 про відмову у переведенні на пенсію державного службовця з підстав відсутності стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії, оскільки позивачці присвоєно персональне звання.

Позивачка вважає відмову відповідача протиправною та вказує на дотримання усіх умов, передбачених п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», а саме: досягнення необхідного віку, наявність страхового стажу, стажу служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, понад 20 років станом на 01.05.2016, що у сукупності дає право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві на позовну від 29.04.2025 заяву заперечує щодо заявлених позовних вимог. Свою позицію мотивує тим, що позивачка перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області. ОСОБА_1 14.03.2025 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «про державну службу». За результатами розгляду заяви, за принципом екстериторіальності, ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення, яким відмовлено у переведенні її пенсію державного службовця. Наголошує, що основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно зі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державного службовця. Стверджує, що позивачка станом на 01.05.2016 не працювала на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та станом на день набрання чинності Законом 889-VІІІ відсутній необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

09.05.2025 ГУ ПФУ у Львівській області подало до суду пояснення, у яких просило відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що за результатами розгляду заяви позивачки ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення про відмову в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію згідно з Законом №889. Стверджує, що підставою для відмови слугувало відсутність стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки її посада в органах державної податкової служби не віднесена до категорій посад державних службовців.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що не заперечується сторонами по справі.

14.03.2025 позивачка звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом «Про державну службу».

Як вбачається із розписки-повідомлення, до заяви додала:

- довідку від 14.03.2025 №183-13-01-10-00-11 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- довідку від 14.03.2025 №184-13-01-10-00-11 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд);

- довідку від 14.03.2025 №41-13-01-10-21 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд), виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області.

За принципом екстериторіальності подана позивачем заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.03.2025 №17 відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу». За змістом рішення «…Під час розгляду наданих заявницею документів, встановлено що ОСОБА_2 присвоєно персональне звання інспектор податкової служби, отже станом на 01.05.2016 заявниця не займає посад державної служби та не має 10 років стажу роботи на цих посадах.

У зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу».

Не погодившись із відмовою, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні правові норми.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із прийняттям рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця згідно з Законом України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 ст. 45 Закону №1058-IV унормовано порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Підпунктом 1 п. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ унормовано, що перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За правилами ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, право на пенсію державного службовця за змістом ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які:

а) досягли певного віку;

б) мають передбачений законодавством страховий стаж;

в) станом на 01.05.2016 мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII.

Водночас, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст.37 вказаного Закону України і п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №560/2398/19, від 22.05.2024 у справі №500/1404/23.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV регламентовано, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Суд звертає увагу, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством (п. 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII), а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - порядок №283).

Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01.05.2016 стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, розмір якого, серед іншого (страхового стажу, віку особи), впливає на наявність в особи права на пенсію, що призначається на підставі п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.03.2025 №17, яким позивачці відмовлено в переході на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби.

Спірним у цій справі є питання щодо не зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивачки з 22.11.1993 до 05.03.2024 в органах державної податкової служби.

Суд установив, що згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 31.03.1979 ОСОБА_1 працювала на посадах:

- 22.11.1993 прийнята на посаду державного податкового інспектора відділу зборів та стягнень податків з фізичних осіб в порядку переводу;

- 03.01.1994 переведена на посаду старшого державного податкового інспектора цього ж відділу;

- 17.05.1994 - прийняла присягу державного службовця;

- 01.06.1994 - переведена на посаду головного державного податкового інспектора заступника начальника відділу зборів та стягнень податків з фізичнх осіб;

- 03.01.1995 - присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби І рангу»;

- 26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Франківському району і утворенням Державної податкової адміністрації у Франківському районі переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб;

- 03.01.1997- переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб;

- 16.02.1998 державна податкова адміністрація у Франківському районі м. Львова перейменована у Державне податкову інспекцію у Франківському районі м. Львова;

- 07.11.2005 у зв`язку із змінами в організаційній структурі ДПІ переведена на посаду головного державного інспектора відділу оподаткування фізичних осіб;

- 23.02.2007 у зв`язку із змінами в організаційній структурі штатного розпису інспекції переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб;

- 16.03.2012 у зв`язку з реорганізацією в порядку перетворення ДПІ у Франківському районі м.Львова та утворенням ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб;

- 01.07.2013 у зв`язку із реорганізацією ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області ДПС шляхом приєднання до ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області переведена на посаду головного державного ревізора інженера відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб; Присвоєно 13 ранг державного службовця;

- 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання посадової особи органів доходів і зборів «Інспектор податкової та митної справи І рангу»;

- 09.02.2015 - у зв`язку із реорганізацією ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області шляхом приєднання до ДПІ у Франківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області переведена на посаду головного державного ревізора інспектора відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ;

- 01.02.2016 відділ перейменовано у відділ адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб;

- 28.04.2016 - у зв`язку із реорганізацією ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області шляхом приєднання до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області переведена на посаду головного державного ревізора інспектора вектору податків і зборів з фізичних осіб Франківського відділу Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області;

- 06.06.2017 звільнена від займаної посади у порядку переведення в Головне управління ДФС у Львівській області;

- 07.06.2017 прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Залізничної ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Львівській області;

- 03.10.2018 переведена на посаду старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Залізничного управління ГУ ДФС у Львівській області;

- 02.09.2019 звільнена з займаної посади у порядку переведення в ГУ ДПС у Львівській області;

- 03.09.2019 прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного ревізора інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області;

- 03.09.2019 присвоєно 7 ранг державного службовця;

- 07.09.2020 переведена на посаду старшого державного ревізора інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Львівській області;

- 21.12.2020 звільнена із займаної посади у порядку переведення для подальшої роботи в ГУ ДПС у Львівській області ;

- 22.12.2020 призначена на посаду старшого ревізора інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Львівській області;

- 21.10.2021 переведена на посаду старшого державного інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб;

- 15.07.2022 переведена на посаду старшого державного інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області;

- 05.09.2022 присвоєно 6 рангу державного службовця;

- 05.03.2024 припинено державну службу та звільнено з посади;

- 06.03.2024 призначена на посаду головного державного інспектора Львівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області .

Суд зауважує, що записи підтверджують трудову діяльність позивачки у період з 22.11.1993 до 05.03.2024 (понад 31 рік) в органах державної податкової служби, присвоєння персональних та спеціальних звань, рангів державного службовця.

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі порядок №283).

Пунктом 1 порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

За змістом п. 5 порядку №283 обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивачки на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» №509-XII від 04.12.1990 (далі - Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з приписами ст. 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Частиною 5 ст. 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності). Тобто цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Частинами 7, 8 ст. 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Законом України від 05.07.2012 №5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12.08.2012, доповнено ПК України розділами XVIII-1 та XVIII-2.

Пунктом 342.4 ст. 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абз. 1, 2 п. 344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах повинен зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Такий висновок кореспондується з правовою позицією, сформованою Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.

Крім того, ч. 17 ст. 37 Закону №3723-ХІІ регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивачки, та яке діє на сьогодні, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону №889-VIII та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 (далі - порядок №229), за змістом яких до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

З огляду на наведене, суд критично оцінює покликання відповідача на положення п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону №889-VIII, відповідно до якого дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що на момент звернення позивачки до ГУ ПФУ у Львівській області 14.03.2025 дотримано всіх умов, необхідних для реалізації права на переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, а саме позивачка досягла 63 річного віку, стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 20 років.

Відтак, відмова відповідача в переведенні позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є неправомірною, тому рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 21.03.2025 №17 необхідно визнати протиправним та скасувати.

За змістом ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У спірному випадку у позивачки право на переведення з одного виду пенсії на інший виникло з моменту звернення до пенсійного органу з відповідною заявою 14.03.2025.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 Про державну службу, п.п. 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889 Про державну службу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого позивачу відмовлено в переведенні позивача на пенсію державного службовця.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 Nє 3723 Про державну службу, п.п. 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889 Про державну службу має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області.

Щодо позовної вимоги про перерахунок пенсії відповідно до довідок від 14.03.2025 №183-13-01-10-00-11, від 14.03.2025 №184-13-01-10-00-11, від 14.03.2025 №41-13-01-10-21 суд зазначає наступне.

Варто звернути увагу на те, що у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10,12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 пенсійним органом зроблено висновок, що остання не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу, переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії державного службовця на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось.

Таким чином, вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» відповідно до довідок від 14.03.2025 №183-13-01-10-00-11, від 14.03.2025 №184-13-01-10-00-11, від 14.03.2025 №41-13-01-10-21 є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а, отже, така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Вищевказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 вересня 2023 року у справі № 560/8328/22.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення, за наявності всіх встановлених законом умов для переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби з 22.11.1993 по 05.03.2024 та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889, на підставі поданої заяви від 14.03.2025 з урахуванням висновків суду.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, то суд ураховує наступне.

В позовній заяві зазначено, що крім сплати судового збору, позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

При цьому, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір пор надання правничих послуг від 01.04.2025 №20/25, ордер серії ВС №1360592 від 10.04.2025.

Відповідно до п.3.1.Договору за надання правничих послуг встановлюється опдата в розмірі 2000,00 грн.

Оплата здійснюється шляхом перерахунку суми визначеної в п.3.1 даного Договору на розрахунковий рахунок Виконавця або готівкою у касу у сумі 2000,00 грн в якості попередньої оплати.

Відповідачі не надали своїх заперечень щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо розміру витрат на правову допомогу суд ураховує, що справа даної категорії є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників сторін в письмовому провадженні; порушення є очевидними.

Суд вважає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, пропорційною до предмета спору та співмірною ціні. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягненню підлягають витрати на правничу допомогу 1000,00 грн.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.03.2025 №17, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, площа Соборна буд.3) зарахувати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 22.11.1993 по 05.03.2024 та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889, на підставі поданої заяви від 14.03.2025 з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, площа Соборна буд.3).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, площа Соборна буд.3).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна