Справа № 320/8314/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року м. Київ справа №320/8314/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» (далі також ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА», позивач) до Київської митниці (далі також відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100390/2024/000005/2 від 16.01.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100390/2024/000014 Київської митниці.

Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оскаржуваних рішень з огляду на відсутність у відповідача обґрунтованого сумніву щодо правомірності визначення позивачем митної вартості задекларованого до ввезення на митну територію України товару.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує на обґрунтованості прийнятих ним оскаржуваних рішень з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самих таких рішень, так і дотримання визначеного законом порядку їх прийняття.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 червня 2018 року між ТОВ «СОДАРІТІ УКРАЇНА», як Покупцем та Компанією «Solarity s.r.o.», як Постачальником було укладено Договір поставки товару № 006/18, відповідно до умов якого Компанія «Solarity s.r.o.» приймає на себе зобов`язання протягом терміну дії даного договору забезпечити поставку і передачу у власність ТОВ «СОДАРІТІ УКРАЇНА» товару в асортименті, кількості, комплектності, якості і на умовах, передбачених даним Договором, а ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» бере на себе зобов`язання своєчасно приймати такий товар та оплачувати його вартість на умовах передбачених договором.

Асортимент і загальна кількість товару передбачається сторонами у Інвойсах.

В рамках вказаного Договору поставки Компанія «Solarity s.r.o.» здійснила поставку товару:

Відповідно до інвойси № від 04.01.2024 предметом поставки стала наступна Продукція:

1. Сонячні фотогальванічні елементи зібрані у модулі для отримання електричної енергії (сонячні панелі), без додаткового обладнання, Фотоелектричний модуль 575W N-type загально-промислового призначення, нові: Silver Frame Mono ТОРНіКu6 [CS6W-575T], кат. номер 100-236, к-ть 700 шт; вартість за одиницю - 77,06 EUR, сумарна вартість - 53 939,20 EUR.

Загальна вартість Продукції з доставкою, відповідно до проформи-інвойсу № від 04.01.2024 склала 53 939 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять євро) 20 євроцентів.

Умови поставки - FCA CZ Kladno (країна Чехія, місто Кладно)

Вказана Продукція була запакована та підготовлена Компанією для доставки на адресу ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» згідно митної декларацією № 24UA52U7 від 15.01.2024.

Організацією доставки Продукції з країни Чехія, міста Кладно до м. Києва (Україна) займалась ТОВ «Компанія Траст Груп», яке діяло як експедитор відповідно до умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполучені від 01.08.2022 №01/08/22, укладеного з ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА», як Клієнтом (Замовником).

Перевезення вантажу було здійснено на підставі заявки на перевезення вантажу № 6 від 03.01.2024, передбаченою договором про надання транспортно-експедиційних послуг.

Згідно п. 6.1 зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу від 13.06.2018 № 006/18, місцем відвантаження товару є склад постачальника, який знаходиться А.Р. Moller Maersk Logistics VGP logistics park Kladno Krocehlavskв street 1040 Dubi, 272 01 Kladno, а згідно n. 6.2. цього ж контракту, умови поставки детально передбачені в інвойсі. Про місце відвантаження також свідчить інформація з CMR від 08.01.2024р., № б/н, у графі 4, а саме KLADNO.

Поставка Продукції здійснювалась вантажним транспортним засобом, яким здійснювалось перевезення, а саме автомобілем з причтом д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 згідно автотранспортною накладною CMR від 08.01.2024, № б/н.

Після прибуття вказаної Продукції до м. Києва, з метою її митного оформлення уповноваженою особою позивача, ТОВ «ТЕНТЮН» 15.01.2024 року було подано до Київської митниці вантажну митну декларацію № 24UA52U7 від 15.01.2024 та інші документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України для цілей визначення митної вартості за першим методом (ціна договору), зокрема:

- скан-копію договору поставки товару від 13 червня 2018 року № 006/18;

- скан-копію додаткової угоди N1.1 від 01.01.2021;

- скан-копію додаткової угоди N 5 від 01.08.2023;

- скан-копію рахунку-фактури (інвойсу) № від 04.01.2024;

- скан-копію договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 01/08/22 від 01.08.2022;

- скан-копію договору про надання транспортно - експедиційних послуг № 14/07 від 14.07.2021;

- скан-копію договору про надання транспортно - експедиційних послуг у міжнародному та регіональному сполучені № 03/01-1 від 03.01.2024;

- скан-копію рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 3 від 09.01.2024р.;

- скан-копію заявки на перевезення вантажу № 6 від 03.01.2024;

- скан-копію автотранспортної накладної CMR від 08.01.2024 № б/н.;

- скан-копію довідки про транспортні витрати N 09/01/1 від 09.01.2024;

- скан-копію Договору про надання послуг митного брокера Т200521 від 20.05.2021;

- скан-копію Митної декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 24UA52U7 від 15.01.2024.

Митна вартість Продукції була визначена за першим, основним, методом визначення митної вартості - ціною договору, а саме згідно інвойсу № від 04.01.2024.

Вартість Продукції 53 939 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять Євро) 20 євроцентів, що за курсом гривні до Євро (41,3879 за 1 Євро) складало 2 303 430,22 грн.

При цьому задекларована митна вартість у митній декларації вказана з урахуванням вартості доставки.

Відповідно, ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» мало би сплатити 460 686,04 грн. ПДВ.

Однак Київська митниця дійшла наступного висновку:

1. Поставка товару на митну територію України здійснюється відповідно до інвойсу від 04.01.2024 № на умовах FCA-Kladno (Чеська Республіка). Міжнародний торговий термін FCA «франко-перевізник» (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід, зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Пунктом б частини 10 статті 58 Кодексу передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості) на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Для підтвердження витрат на транспортування товару на умовах поставки згідно з Інкотермс «FCA - Kladno» (Чехія) декларантом надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг, довідка про транспортні витрати, що видано ТОВ «Компанія Траст Груп». Проте, згідно з даними, зазначеними в автотранспортній накладній CMR від 08.01.2024 № б/н, перевізником товарів виступає інша особа. Отже, відбулось залучення третіх осіб. Відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» укладається договір транспортного експедирування у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Проте, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг з перевізником, зазначеним у CMR, а також транспортні документи, відсутні серед наданих до митного оформлення документів. Отже, неможливо ідентифікувати надані документи про транспортні витрати з поставкою товарів за вказаною МД. Надана довідка про транспортні витрати за одним транспортним засобом та маршрутом перевезення, але з різними числовими значеннями, що не підлягають обчисленню та перевірці. Крім того не зазначено відстань яку проїхав транспортний засіб, що унеможливлює перевірку розподілу витрат до митного кордону та після, фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу). Проте, документів, передбачених умовами договору про надання транспортно-експедиційних послуг (заявка) та положеннями Наказу № 599 для підтвердження транспортних витрат, декларантом не надано.

2. Під час розгляду поданих до митного оформлення документів митним органом встановлено факт того, що покупець ТОВ «Соларіті Україна» та продавець компанія «Solarity s.r.o.» (Чеська Республіка) є пов`язаними між собою особами. У гр. 9 (б)) декларації митної вартості (далі - ДМВ) зазначено, що взаємозв`язок між продавцем і покупцем не вплинув на заявлену декларантом митну вартість, що не відповідає дійсності. Митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існує взаємозв`язок між продавцем і покупцем, що вплинуло на заявлену декларантом митну вартість. Також, на загальнодоступному інтернет ресурсі ОПЕНДАТАБОТ наявна інформації, щодо кінцевого бенефіціарного власника та засновника ТОВ «Соларіті Україна», а саме: компанія «SOLARITY S.R.O.» є кінцевим бенефіціарним власником та засновником (8 015 436 грн. - 99%) та ОСОБА_1 - засновник (80 964 грн. - 1%). Також, в поданому декларантом до митного оформлення інвойсі від 04.01.2024 № не зазначено терміни оплати за товар. В той же час, в інвойсі зазначено, що продавець надає «credit financing» (кредитне фінансування). Вказане також слугує підтвердженням того, що материнська компанія (в розумінні пункту 14.1.103 Податкового кодексу (материнські компанії - юридичні особи, які є власниками інших юридичних осіб або здійснюють контроль над такими юридичними особами, як пов`язані особи) контролює діяльність покупця.

16.01.2024 ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» листом (заявою) № 1601- 400652 у відповідь на запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів по декларації № 24UA52U7 від 15.01.2024 звернулась до Київської митниці, в якій повідомило, що ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» надано вичерпний перелік документів згідно норм митного Кодексу України, щодо підтвердження складових частин заявленої митної вартості оцінюваного товару за ціною угоди та методу її визначення та згідно наданих документів можливо визначити всі складові митної вартості оцінюваних товарів за ціною угоди.

Київська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA100390/2024/000005/2 від 16.01.2024. Воно було мотивовано наступним:

При цьому, оскаржуване рішення жодної мотивації та обґрунтувань його прийняття не містить (графа 33 не заповнена).

Відповідно до цього рішення вартість Продукції була визначена за шостим, резервним, методом.

В результаті такого коригування митна вартість Продукції збільшилась з 55654,68 євро (з доставкою) до 90885,14 євро (з доставкою).

Крім того, на підставі вказаного рішення було винесено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100390/2024/000014.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до положень статті 49 МК України (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За правилами частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (частина 6 вказаної статті МК України).

Відповідно до частини 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно з частини 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Щодо визначених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, оформлені у додатковому повідомленні митного органу) підстав його прийняття, суд зазначає, що графа 33 оскаржуваного рішення не містить жодних відомостей та не відповідає вимогам ч.ч. 1-3 ст. 55 МК України, вимогам Розділу II «Графа 33» Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів).

Графа 33 оскаржуваного рішення не відповідає наведеним вище вимогам МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які прямо визначаються, що вказана графа має містити обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, оформлені у додатковому повідомленні митного органу.

Відтак, оскільки такий розділ оскаржуваного рішення не містить наведених відомостей, вбачається, що воно не має відомостей про обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

На цій підставі суд визнає оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару безпідставним.

Водночас, у контексті наведених відповідачем за час розгляду справи доводів, суд зазначає таке.

01.08.2022 між ТОВ «Соларіті Україна», в особі директора Міхала Адріана, який діє на підставі Статуту, надалі - «Замовник» та ТОВ «Компанія Траст Груп», надалі - «Експедитор», укладено Договір №01/08/22 про надання транспортно- експедиційних послуг у міжнародному сполучені (далі - Договір-1).

За даним Договором Експедитор зобов`язується від свого імені за дорученням за рахунок Замовника, виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу в міжнародному та (або) внутрішньодержавному (регіональному) сполученні, а Перевізник в свою чергу надає послуги по організації перевезення вантажним транспортом, (п. 1.1. Договору).

Експедитор вправі від свого імені залучати для виконання умов даного Договору третіх осіб (п. 1.3. Договору).

Таким чином, згідно умов Договору ТОВ «Компанія Траст Груп», надавались позивачу послуги, що пов`язані з організацією перевезення вантажу в міжнародному та (або) внутрішньодержавному (регіональному) сполученні з правом залучення для виконання умов даного Договору третіх осіб.

14.07.2021 між ТОВ «Компанія Траст Груп», надалі - «Експедитор 1» та ТОВ «Ель Логістик», надалі - «Експедитор 2», було укладено Договір про надання транспортно - експедиційних послуг № 14/07 (далі - Договір-2).

Експедитор 2 від свого імені та за рахунок Експедитора-1 забезпечує організацію перевезення вантажів. Сторони погодили, що Експедитор-2 має право від свого імені або від імені Експедитора-1 за його письмовою згодою, укладати договори перевезення, забезпечити від правку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням, (п. 1.3. Договору).

03.01.2024 між ТОВ «Ель Логістик», надалі - «Експедитор» та ФОП ОСОБА_2 , надалі - «Перевізник», було укладено Договір про надання транспортно - експедиційних послуг у міжнародному та регіональному сполучені №03/01-1 (далі - Договір-3).

За даним Договором Експедитор зобов`язується від свого імені за дорученням за рахунок Замовника, виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу в міжнародному та (або) внутрішньодержавному (регіональному) сполученні, а Перевізник в свою чергу надає послуги по організації перевезення вантажним транспортом, (п. 1.1. Договору).

До митного оформлення відповідачу було надано, зокрема:

- скан-копію договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 01/08/22 від 01.08.2022;

- скан-копію договору про надання транспортно - експедиційних послуг № 14/07 від 14.07.2021;

- скан-копію договору про надання транспортно - експедиційних послуг у міжнародному та регіональному сполучені № 03/01-1 від 03.01.2024;

- скан-копію рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 3 від 09.01.2024;

- скан-копію заявки на перевезення вантажу № 6 від 03.01.2024;

- скан-копію автотранспортної накладної CMR від 08.01.2024 № б/н.;

- скан-копію довідки про транспортні витрати № 09/01/1 від 09.01.2024;

Згідно рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 3 від 09.01.2024, вартість транспортних послуг склала: 132 080,00 грн, а саме:

Транспортні послуги за межами України - 71 000,00 грн.

Транспортно-експедиційні послуги по території України - 61 080,00 грн.

У довідці про транспортні витрати № 09/01/1 від 09.01.2024, виданої ТОВ «Компанія Траст Груп», для пред`явлення в митних органів України, підтверджено, що вартість транспортно-експедиційних витрат по доставці вантажу за маршрутом: м. Кладно, Чеська Республіка - Київ, Україна автомобілем реєстраційний номер: НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (саме цим автомобілем з причтом здійснювалась поставка товарів згідно з CMR від 08.01.2024 № б/н., за якою було подано на оформлення митну декларацію № 24UA52U7 від 15.01.2024), призначеного для ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» складає:

- м. Кладно, Чеська Республіка - м/п Ужгород, Україна: 71 000,00 грн.

- м/п Ужгород/Україна: - Київ, Україна: 61 080,00 грн.

Загальна вартість перевезення склала: 132 080,00 грн.

Страхування вантажу не передбачене.

Дані вказаної довідки підтверджуються також рахунком-фактурою № 3 від 09.01.2024 та актом № 3 здачі-приймання виконаних робіт від 17.01.2024, які є первинними документами.

При цьому вказаний рахунок-фактуру № 251 від 13.11.2023р. було оплачено ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА», 17.01.2024, про що свідчить відповідна платіжна інструкція № 50.

Згідно п. 6.1 зовнішньоекономічного договору поставки товару від 13.06.2018 № 006/18 (далі - Договір поставки № 006/18), укладеного між ТОВ «СОААРІТІ УКРАЇНА» як Покупцем та компанією Solarity s.r.o. (Чехія) як Постачальником, зазначено, що місцем відвантаження Товару є склад Постачальника.

Більше того, відповідно до положень додаткової угоди № 4 від 01.07.2023 до вказаного Договору поставки №006/18 зазначений п. 6.1 викладено у новій редакції, якою уточнено, що місце відвантаження Товару - склад Постачальника за адресою: А.Р. Moller Maersk GP logistics park Kladno Krocehlavskд street 1040 Dubi, 272 01 Kladno, Czech Republic (A.P. Moller Maersk GP Логістичний парк Кладно, Крочеглавська 1040, Дубі, 272 01 Кладно, Чеська Республіка).

Цією ж додатковою угодою Договір поставки №006/18 доповнено новим пунктом 4.5. наступного змісту:

- 4.5. Ціна товару включає вартість робіт по навантаженню товару в транспорт, наданий Покупцем».

Таким, чином, всі вищевказані документи містять інформацію щодо витрат на перевезення, в т.ч., до державного кордону України, а також інформацію щодо вартості послуг перевізника з контролю за завантаженням товару.

З урахуванням п. 1.1. Договорів, а саме того, що ТОВ «Компанія Траст Груп», надавались Позивачу послуги, що пов`язані з організації перевезення в міжнародному та (або) внутрішньодержавному (регіональному), то договірні відносини склалися ТОВ «Компанія Траст Груп» з ТОВ «Ель Логістик», а останнього з ФОП ОСОБА_2 , в той час, як позивач не є стороною договірних відносин з ТОВ «Ель Логістик» та ФОП ОСОБА_3 .

Так, ТОВ «Компанія Траст Груп» на підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполучені від 01.08.2022 №01/08/22, в інтересах позивача було укладено договір про надання транспортно - експедиційних послуг №14/07 від 14.07.2021р. з ТОВ «Ель Логістик», а останнє укладено договір про надання транспортно - експедиційних послуг у міжнародному та регіональному сполучені № 03/01-1 від 03.01.2024 з ФОП ОСОБА_2 , що повністю узгоджується з приписами чинного законодавства України.

Отже, декларантом було подано всі договори на перевезення, які засвідчують взаємозв`язок між замовником ТОВ «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» та безпосереднім виконавцем перевезення - ФОП ОСОБА_2 .

Оскаржуване рішення не містить відомостей, які б спростовували зазначене.

За таких підстав та враховуючи, що будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у його постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Судом відхиляються посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Щодо питання розподілу судових витрат, необхідно зазначити наступне.

Позивачем було подано до суду клопотання про стягнення на його користь з відповідача понесені витрати не професійну правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Так, до позовної заяви було додано договір про надання правової допомоги та платіжного доручення, рахунок на оплату, акт приймання-передачі наданих послуг, які підтверджують сплату позивачем 10 000, 00 грн за послуги з правничої допомоги, надані йому під час розгляду даної справи.

Відповідно до вимог статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Виходячи з системного тлумачення наведеного правового положення вбачається, що судовими витратами є виключно ті витрати сторони, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до статі 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Беручи до уваги наведене вбачається наявність підстав для стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

Разом з тим, позивачем було додано до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору на загальну суму 7 412, 14 грн.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 10 000, 00 грн (витрати на професійну правничу допомогу) та 7 412, 14 грн (судовий збір), що сукупно становить 17 412, 14 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» (03115, місто Київ, вулиця Святошинська, будинок 6, квартира 234; ) до Київської митниці (03124, місто Київ, вулиця Гавела Вацлава, будинок 8-А; ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100390/2024/000005/2 від 16.01.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100390/2024/000014 Київської митниці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАРІТІ УКРАЇНА» понесені останнім судові витрати у розмірі 17 412, 14 грн (сімнадцять тисяч чотириста дванадцять гривень чотирнадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.