Справа № 400/2115/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 р. № 400/2115/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року по 31.12.2015 року включно відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1993 року №1282-ХІІ, Закону України від «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-111 та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 за час проходження військової служби у Збройних Силах України у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.01.2003 року по 31.12.2015 року, індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року по 31.12.2015 року включно відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року ХІІ, Закону України від «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-111 та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1.5% військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу згідно пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 2000 по 2021 рік він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 25.11.2024 року він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом, у якому просив здійснити нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення з 01.01.2003 року по 31.12.2015 року з врахуванням обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для грошових доходів населення наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2003 року. Листом військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2024 року №350/174/308/2125/пс у задоволенні рапорту було відмовлено. Позивач вважає таку відмову протиправною. Як на правову підставу позову позивач посилається на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 10.03.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі, визначив, що розгляд справи буде відбуватись у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив строки для подання сторонами заяв по суті.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, яким він проти позову заперечив з огляду на те, що жодного обґрунтування порушення Відповідачем встановленого порядку нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2003 року по 31.12.2015 року позивачем не вказано, як і не зазначено у чому саме полягає протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 . У позовній заяві Позивач взагалі не досліджує механізм нарахування індексації грошового забезпечення, визначений Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в редакції до 15.12.2015 року, але безпідставно зазначає, що індексація грошового забезпечення Позивача за період з 01.03.2003 року по 31.12.2015 року повинна нараховуватись з врахуванням обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для грошових доходів населення наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2003 року. Також, відповідач зазначає, що до 15.12.2015 року при визначенні базового місяця для нарахування індексації в спірних правовідносинах впливали зміни розмірів всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, в тому числі щомісячної премії тощо. Відтак, відповідач вважає, що ним не допущено протиправної бездіяльності щодо нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення у спірний період. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою від 26.05.2025 суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, залишив позовну заяви без руху. Підставою для постановлення ухвали стало встановлення невідповідності між підставами і предметом позову.

На виконання вимог ухвали від 26.05.2025 позивачем надано до суду заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій змінено позовні вимоги і викладено їх в наступній редакції:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року по 31.12.2015 року включно відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1993 року №1282-ХІІ, Закону України від «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-ІІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2003 року по 31.12.2015 року включно відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282- ХІІ, Закону України від «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-111 та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1.5% військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу згідно пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Ухвалою від 09.06.2025 суд продовжив розгляд справи.

27.06.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву з урахуванням уточнення позовних вимог. В цих поясненнях відповідач висловив свою позицію щодо доказів в цій справі. Так, він зазначив, що відповідно до п. 8.1.4 Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 625 від 28.10.2006 року (далі за текстом наказ №625) виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснювалась за роздавальними відомостями. Індексація грошового забезпечення входить до складу щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та відповідно до п. 8.1.5 наказу №625 виплата здійснювалась одночасно з виплатою грошового забезпечення. Таким чином у формі №13 окрема графа щодо виплати індексації грошового забезпечення не визначалась. Лише з прийняттям наказу Міністерства оборони України № 44 від 14.02.2020 року Про внесення змін до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України виокремлюється окрема графа Індексація доходів військовослужбовців. Всі роздавальні відомості для виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення підшиваються у меморіальний ордер № 5 (Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій). Відповідно до ст. 1001 б Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.06.2013 року №404 меморіальні ордери за умови завершення аудиту фінансово-господарської діяльності зберігаються 3 роки. Після закінчення даного терміну справи знищуються згідно встановленого порядку, якщо справи обревізовані підрозділами внутрішнього аудиту ЗСУ. Акт знищення справ зберігається у військовій частині НОМЕР_1 протягом 10 років, а потім також знищується. Посилаючись на акти №350/174/308/28/пс від 20.03.2017 року, № 656 від 01.06.2018 року, № 725 від 04.06.2019 року відповідач стверджує, що меморіальні ордери №5/1, 5/2 з 2004 року по 2015 рік було знищено.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.12.2021 року №285 позивач з 24.12.2021 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

В матеріалах справи є архівна довідка галузевого державного архіву Міноборони України від 11.11.2024 № 179/1/11393, з якої вбачається, що грошове забезпечення нараховувалось позивачу військовою частиною НОМЕР_1 з жовтня 2002 року.

04.12.2024 року позивач звернувся до Відповідача з рапортом щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, в якому вказав, що військова частина НОМЕР_1 повинна нарахувати і виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2003 по 31.12.2015 із врахуванням 01.01.2003 (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Листом від 04.12.2024 року №350/174/308/2125/пс відповідач у задоволенні рапорту відмовив, зазначивши, що за вказаний період грошове забезпечення та індексація грошового забезпечення нараховувалась, виплачувалась згідно керівних документів. Відомості про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення спірний період до архіву Міністерства оборони України не здавались. Роздавальні відомості щодо виплати додаткових видів грошового забезпечення зберігались у військовій частині 3-5 років, після чого були знищені.

Відповідно до акту №350/174/308/28/пс від 20.03.2017 року Про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню, де вказано з номеру 282-370 меморіальні ордери №5/1, 5/2 з 2004 року по 2013 року було знищено.

Відповідно до акту 656 від 01.06.2018 року Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, меморіальні ордери №5/1, 5/2 за 2014 рік було знищено.

Відповідно до акту 725 від 04.06.2019 року Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, меморіальні ордери №5/1, 5/2 за 2015 рік було знищено.

В актах зазначено, що експертна комісія провела експертизу цінності документів, які знаходяться на архівному зберіганні зі строками зберігання до 10 років включно, в результаті якої встановлено, що зазначені документи не мають культурної цінності та втратили практичне значення і підлягають знищенню.

В матеріалах справи є відповідь № 179/1/1173 від 29.01.2025 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України на адресу позивача, в якій зазначено, що архівні справи постійного та тривалого (понад 10 років) зберігання зберігаються у військових частинах 3 роки, після чого передаються до архіву Міністерства оборони України.

Вважаючи, що відповідачем порушено його права на отримання належної індексації у період з 01.03.2003 по 31.12.2015, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частинами другою та третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» врегульовано, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, складовою частиною грошового забезпечення та підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується оплата праці (грошове забезпечення).

9 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України видав постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - «Постанова №1013»).

Цією постановою були внесені зміни до Порядку №1078 та, зокрема, змінено редакцію пункту 10-2, згідно з яким змінилися правила індексації оплати праці (грошового забезпечення) для працівників.

Внаслідок цих змін Порядок №1078 у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.

Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

На відміну від правил визначення "базового місяця" (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), "місяцем підвищення доходу" є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.

Термін "підвищення тарифних ставок (окладів)" для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.

Отже, за новим правилом обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

На підставі пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Із системного тлумачення пункту 5 Порядку №1078 у редакції з 01 грудня 2015 року, висновується, що місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отож, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Застосовуючи ці приписи до обставин справи, суд звертає увагу, що в період, визначений позивачем, а саме з 01.01.2003 по 31.12.2015, правове регулювання спірних відносин не було сталим.

Як вже зазначено вище, Постановою № 1013 внесено суттєві зміни до Порядку № 1078.

При цьому, Постанова №1013 не містить вказівок про те, що її положення застосовуються до правовідносин щодо нарахування індексації за період до набрання нею чинності.

Такі висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17, від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17.

Так, порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць».

Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Абзац 3 пункт 10-1 Порядку № 1078 у тій же редакції визначав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Крім того, пункт 10-2 Порядку № 1078 у редакції до 01.12.2015 передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Відтак, до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд уже звертав увагу у пункті 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21.

Так, Верховний Суд зазначив, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Крім того, Верховний Суд зауважив, що порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення:

- до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати;

- після 01.12.2015 є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).

Верховний Суд у постановах від 19.05.2022 у справі №200/3859/21 та від 26.01.2022 у справі №400/1118/21 зауважив, що з аналізу пункту 10-2 Порядку №1078 слідує, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Отже, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Повертаючись до обставин справи і оцінюючи з огляду на ці приписи вимогу позивача, викладену у рапорті від 24.11.2024, про нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2003 по 31.12.2015 із застосуванням базового місяця - січень 2003 року, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач посилається на те, що він проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 з 2000 року. Проте, жодного доказу (як то військового квитка чи послужного списку) в підтвердження цієї обставини до суду не надано.

В матеріалах справи є архівна довідка галузевого державного архіву Міноборони України від 11.11.2024 № 179/1/ НОМЕР_2 , з якої вбачається, що грошове забезпечення нараховувалось позивачу військовою частиною НОМЕР_1 з жовтня 2002 року.

Відповідно до абз. 3 п. 10-1 Порядку № 1078, в редакції, яка була чинною до грудня 2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу, а не з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

В подальшому базовими місяцями мали бути місяці збільшення заробітної плати. Тобто, до 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснювалось індивідуально для кожного працівника в залежності від дати прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо всіх складових грошового забезпечення позивача, виплачених у спірний період.

Так, до довідки галузевого державного архіву Міноборони України від 11.11.2024 № 179/1/11393 включено інформацію про посадовий оклад позивача за жовтень 2002 року грудень 2014 року. Зазначеною довідкою підтверджується, що посадовий оклад позивача в цей період не був постійним і зазнавав суттєвих змін.

Довідка галузевого державного архіву Міноборони України № 179/1/6924 від 17.07.2024 свідчить про те, що грошове забезпечення позивача у період з січня 2015 року по грудень 2015 року не було сталим.

Судом встановив, що меморіальні ордери №5/1, 5/2 з 01.01.2004 року по 31.12.2015 рік, які містили інформацію щодо фактичного нарахування і виплати позивачу індексації було знищено відповідно до наказу МОУ №404 17.06.2013 року. Зазначене підтверджується актами №350/174/308/28/пс від 20.03.2017 року, № 656 від 01.06.2018 року, № 725 від 04.06.2019 року.

Суд наголошує, що посилання позивача на відповідь № 179/1/1173 від 29.01.2025 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, в якій зазначено, що архівні справи постійного та тривалого (понад 10 років) зберігання зберігаються у військових частинах 3 роки, після чого передаються до архіву Міністерства оборони України, не спростовує того факту, що меморіальні ордери №5/1, 5/2 військовою частиною знищено.

Водночас, правомірність таких дій військової частини НОМЕР_1 не є предметом розгляду у цій справі.

Суд звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що учасник судового процесу - суб`єкт владних повноважень повинен доводити правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності виключно в адміністративних справах про їх оскарження. Водночас, інший учасник судового процесу не позбавлений обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги чи заперечення. Тобто обов`язок доказування в адміністративному процесі не покладено виключно на суб`єкта владних повноважень, а розподілений в залежності від вимог та заперечень.

У даному випадку обов`язок доказування правомірності оспорюваних дій належить відповідачу, в той час як позивач зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами обставини, які стали підставою для звернення до суду з позовом щодо оскарження таких дій.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт нарахування не в повному обсязі позивачу індексації за період з 01.01.2003 до 31.12.2015. За відстності таких даних у суду немає підстав для сумніву щодо правильності застосування базового місяця при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період, оскільки до 01.12.2015 базовий місяць визначався окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь якої її постійної складової.

При цьому, суд повторює, що позивач помилково вважає, що індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2003 по 31.12.2015 повинна бути обрахована з наростаючим підсумком, починаючи з січня 2003 року.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що предметом судового розгляду є нарахування позивачу індексації за період з 01.01.2003 по 31.12.2015, позовні вимоги щодо обрахунку такої індексації за вказаний період з наростаючим підсумком, починаючи з січня 2003 року, є необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

В звязку з відмовою у позові розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України за результатами судового розгляду справи не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко