Справа № 420/7940/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7940/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.02.2025 р. № 94 про відмову ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з часу звернення 17.02.2025 р., зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 22.06.1988 р. по 01.06.2017 р., з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р., з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р., з 01.04.2021 р. по 25.03.2022 р., а також періоди навчання та проходження строкової військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.02.2025 р. позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як особі, що зайнята повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. Рішенням відповідача відмовлено у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу. При цьому, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 22.06.1988 р. по 01.06.2017 р., з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р., з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р., з 01.04.2021 р. по 25.03.2022 р., а також періоди навчання та проходження строкової військової служби. Позивач наголошує, що на роботодавця покладено обов`язок своєчасного та належного проведення атестації, а також заповнення трудової документації, а тому на працівника не можуть бути покладені негативні наслідки. Позивач вважає свої права порушеними, а рішення відповідача протиправним, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 20.03.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

02.04.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 55 років. Вік позивача на момент звернення - 57 років 02 місяців. Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону становить 30 років. Необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону (Список № 2) становить 12 років 06 місяців. За наданими документами страховий стаж позивача становить 38 років 20 днів, в тому числі пільговий стаж відсутній, що не дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди, до пільгового стажу: період роботи 22.08.1992 р. по 28.04.2007 р. згідно пільгової довідки від 08.02.2023 р. № 3-1, виданої ДП "Укрспирт", оскільки довідка не відповідає додатку № 5 Порядку № 637, а саме: відсутні підстави видачі, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення; період роботи з 13.03.2018 р. по 29.11.2022 р. згідно пільгової довідки від 29.11.2022 р. № 540, виданої СФГ "Світанок", оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 Порядку № 637, а саме: в довідці відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах яка була чина на період роботи заявника, не зазначено розділ. підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, а також відсутні підстави видачі довідки. Крім того відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Крім того, відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Спеціальний стаж є вужчою категорією за загальний стаж, а тому підстав зараховувати такий стаж до спеціального законодавець не знаходить. Пільговий стаж - період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах упродовж повного робочого дня. Відповідачем всебічно і повно з`ясовані всі фактичні обставини справи. Іншими документами додаткові періоди стажу на пільгових роботах не можливо підтвердити. Також звертає увагу на те, що час проходження строкової військової служби, час навчання у професійно - технічних навчальних закладах, вищих навчальних закладах до пільгового стажу роботи не зараховується. Натомість періоди навчання (за денною формою) до 01.01.2004 р. зараховуються до страхового стажу на підставі підтверджуючих належним чином документів (атестат, диплом, довідка). Тобто не зарахування Головним управлінням області до пільгового стажу позивача періоду навчання є правомірним. З урахуванням зазначеного зауважує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не вчинено відносно позивача жодних протиправних дій як стверджує останній, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 17.02.2025 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За дипломом Гнівацького середнього професійно-технічного училища № 12 серії НОМЕР_1 , позивач 01.09.1987 р. вступив і 23.06.1988 р. закінчив повний курс професійно-технічного училища за професією електрогазозварювальник з присвоєнням кваліфікації електрогазозварювальник 4 розряду.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить наступні записи про трудову діяльність позивача:

з 01.09.1985 р. по 15.11.1985 р. навчався в СПТУ-12 м. Гнівань Вінницької області за

професією електрогазозварник;

з 26.11.1985 р. по 20.11.1987 р. проходив строкову військову службу;

з 01.09.1987 р. по 23.06.1988 р. навчання в СПТУ-12 м. Гнівань Вінницької області;

з 22.06.1988 р. по 01.11.1988 р. працював газоелектрозварником в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду;

з 29.12.1988 р. по 06.02.1989 р. працював газоелектрозварником в ЖЕК № 1;

з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. працював газоелектрозварником, електрозварником ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод";

з 11.02.2008 р. по 01.06.2017 р. електрозварником ручного зварювання у ТОВ Будівельно-інжинірингова компанія "Прима Терм";

з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок";

з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок";

з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок";

з 25.03.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок".

Відповідно до довідки від 29.11.2022 р. № 540, виданої СФГ "Світанок", ОСОБА_1 працював повний робочий день в періоди з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р.; з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р.; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р.; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р.; з 25.03.2022 р. по даний час і виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання за професією "електрозварювальник ручного зварювання", що передбачена Класифікатором професій, розділ Кваліфіковані робітники з інструментом підрозділ Зварники та газорізальники, група Електрозварник ручного зварювання, код КП 7212, випуск ДКХП 42.64.; підстава: накази про приймання на основну роботу, відомості про нарахування та виплату заробітної плати за періоди з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р.; з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р.; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р.; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р.; з 25.03.2022 р. по даний час. Разом за всі періоди роботи в СФГ "Світанок" трудовий стаж ОСОБА_1 становить 3 роки 10 місяців 15 днів.

Згідно довідки від 08.02.2023 р. № 3-1, виданої ДП "Укрспирт", ОСОБА_1 працював повний робочий день в ДП "Стадницький спиртовий завод" в період з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. і виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання за професією "електрозварювальник ручного зварювання", що передбачена Класифікатором професій, розділ Кваліфіковані робітники з інструментом підрозділ Зварники та газорізальники, група Електрозварник ручного зварювання, код КП 7212, випуск ДКХП 42.64.; підстава: накази про приймання на основну роботу, відомості про нарахування та виплату заробітної плати за період з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. - 18 років 1 місяць 27 днів.

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, рішенням якого від 26.02.2025 р. № 94 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви та додатків до неї відповідачем встановлено, що страховий стаж особи становить 38 років 20 днів. Пільговий стаж - становить 0 років 0 місяців. Також вказано, що до пільгового стажу не зараховано:

період роботи з 22.08.1992 р. по 28.04.2007 р. згідно пільгової довідки від 08.02.2023 р. № 3-1, виданої ДП "Укрспирт", оскільки довідка не відповідає додатку № 5 Порядку № 637, а саме: відсутні підстави видачі, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення;

період роботи з 13.03.2018 р. по 29.11.2022 р. згідно пільгової довідки від 29.11.2022 р. № 540, виданої СФГ "Світанок", оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 Порядку № 637, а саме: в довідці відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яка була чинна на період роботи заявника, не зазначено розділ. підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, а також відсутні підстави видачі довідки. Крім того відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно ст.1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Приписами ч.1 ст.114 Закону України № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.3 ч.1 ст.114 Закону України № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні положення закріплено у п."б" ст.13 Закону № 1788-XII.

Отже, підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім, досягнення відповідного віку, наявність потрібного стажу, наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами за атестації робочих місць за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах повний робочий день. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що позивач на момент звернення до пенсійного органу для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 досяг 57-річного віку.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1 ,2, 4 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.02.2025 р. № 94, позивачу до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, однак пільговий стаж не нараховано. При цьому, до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 22.08.1992 р. по 28.04.2007 р. згідно пільгової довідки від 08.02.2023 р. № 3-1, виданої ДП "Укрспирт", оскільки довідка не відповідає додатку № 5 Порядку № 637, а саме: відсутні підстави видачі, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення; період роботи з 13.03.2018 р. по 29.11.2022 р. згідно пільгової довідки від 29.11.2022 р. № 540, виданої СФГ "Світанок", оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 Порядку № 637, а саме: в довідці відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яка була чинна на період роботи заявника, не зазначено розділ. підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, а також відсутні підстави видачі довідки. Крім того, відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Також не зараховано до пільгового стажу періоди навчання та проходження строкової військової служби.

Щодо правомірності не зарахування до пільгового стажу трудової діяльності позивача з 22.08.1992 р. по 28.04.2007 р. та з 13.03.2018 р. по 29.11.2022 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 р. (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить записи № 8-12 на стр. 6-7 про трудову діяльність позивача: з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. на посадах газоелектрозварника, електрозварника ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод"). Крім того, трудова книжка позивача містить записи № 20, 23 про трудову діяльність позивача з 13.03.2018 р. по 29.11.2022 р. на посаді електрозварника ручного зварювання у СФГ "Світанок".

При цьому, суд зауважує, що вказані записи виконано із відображенням дат періоду трудової діяльності, підстав для їхнього внесення, а також містять підписи та печатки уповноважених осіб, які їх зробили. Належність вказаних записів у трудовій книжці позивача відповідачем не оспорюється.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постановах від 25.04.2019 р. у справі № 497/472/17, від 04.07.2019 р. у справі № 497/198/17.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить записи про відповідні періоди трудового стажу із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

Крім того, на підтвердження наявності пільгового страхового стажу позивачем надано низку документів, зокрема й:

довідку від 08.02.2023 р. № 3-1, видану ДП "Укрспирт", за якою ОСОБА_1 працював повний робочий день в ДП "Стадницький спиртовий завод" в період з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. і виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання за професією "електрозварювальник ручного зварювання", що передбачена Класифікатором професій, розділ Кваліфіковані робітники з інструментом підрозділ Зварники та газорізальники, група Електрозварник ручного зварювання, код КП 7212, випуск ДКХП 42.64.; підстава: накази про приймання на основну роботу, відомості про нарахування та виплату заробітної плати за період з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. - 18 років 1 місяць 27 днів;

довідку від 29.11.2022 р. № 540, видану СФГ "Світанок", за якою ОСОБА_1 працював повний робочий день в СФГ "Світанок" в періоди з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р.; з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р.; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р.; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р.; з 25.03.2022 р. по даний час і виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання за професією "електрозварювальник ручного зварювання", що передбачена Класифікатором професій, розділ Кваліфіковані робітники з інструментом підрозділ Зварники та газорізальники, група Електрозварник ручного зварювання, код КП 7212, випуск ДКХП 42.64.; підстава: накази про приймання на основну роботу, відомості про нарахування та виплату заробітної плати за періоди з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р.; з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р.; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р.; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р.; з 25.03.2022 р. по даний час.

Поряд з цим, наведені довідки не прийнято відповідачем до уваги під час зарахування пільгового стажу, оскільки довідка від 08.02.2023 р. № 3-1 не містить підстав видачі, інформацію про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, а довідка від 29.11.2022 р. № 540 не містить посилання на постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яка була чинна на період роботи заявника, не зазначено розділ. підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, а також відсутні підстави видачі довідки. Крім того відсутні витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Крім того, не зараховано до пільгового стажу періоди навчання та проходження строкової військової служби.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд зазначає, що безпідставно відповідач не врахував довіку від 08.02.2023 р. № 3-1, формально підійшовши до вивчення її змісту та загалом змісту доданих позивачем до заяви від 17.02.2025 р. документів. Зокрема, серед них суд звертає увагу на Акт перевірки Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 1000-1002-1/87 від 05.01.2023 р., з якого вбачається, що для перевірки наявності у позивача трудового стажу, уповноваженим територіальним органом Пенсійного фонду України безпосередньо досліджено Книгу наказів по ДП "Стадницький спиртовий завод" за 1989 -2007 роки, ФР-116, оп-2-к та Відомості про атестацію робочих місць, Ф 116, оп. 2-к за 1996, № 116, за 2002 р. № 142 та за 2007 рік № 172. Перевіркою встановлено, що у первинних документах страхувальника, що надані для перевірки, є наказ № 4 від 01.03.1989 р. про прийняття ОСОБА_1 газоелектрозварником ІІ розряду, та наказ № 52 від 28.04.2007 р. звільнення з роботи електрозварника ручного зварювання ОСОБА_1 по ст.38 КЗпП України. Наказів про відпустки без збереження заробітної плати або про переведення на інші посади ОСОБА_1 у первинних документах не виявлено.

За період, що підлягав перевірці, на підприємстві проводились атестації робочих місць: у 1996 р., у 2002 р. та у 2007 р. Серед переліку професій Стадницького спиртзаводу, які підлягають атестації, є спеціальність "електрогазозварник". За результатами атестації. проведеної у 1996 р., відповідно до гігієнічної оцінки умов праці робоче місце "електрогазозварник" вважати з шкідливими та важкими умовами праці, що достатньо для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списка № 2. Висновку державної експертизи умов праці серед документів атестації 1996 р. не виявлено. За результатами проведених атестацій у 2002 р. та 2007 р. надано висновки державної експертизи умов праці, якими підтверджено, що на підставі експертизи матеріалів атестації робоче місце "електрогазозварник" кваліфікується як робоче місце з шкідливими та важкими умовами праці, що забезпечує працівнику право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно Списку № 2. Первинні документи, використані при, проведені перевірки, прошнуровані, пронумеровані та відповідають зношеності часом.

З аналізу наведеного Акту вбачається, що останній містить відомості про підстави трудової діяльності позивача в ДП "Стадницький спиртовий завод", не перебування ним у відпустках без збереження заробітної плати, а також про атестації робочих місць: у 1996 р., у 2002 р. та у 2007 р., згідно яких робоче місце "електрогазозварник" кваліфікується як робоче місце з шкідливими та важкими умовами праці, що забезпечує працівнику право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно Списку № 2.

Також суд вважає, що відповідачем безпідставно не враховано довідку від 29.11.2022 р. № 540, формально підійшовши до вивчення її змісту та загалом змісту доданих позивачем до заяви від 17.02.2025 р. документів. Так, суд зазначає, що остання містить достатні відомості для ідентифікації професії позивача як такої, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 "виконував електрозварювальні роботи ручного зварювання за професією "електрозварювальник ручного зварювання", що передбачена Класифікатором професій, розділ Кваліфіковані робітники з інструментом підрозділ Зварники та газорізальники, група Електрозварник ручного зварювання, код КП 7212, випуск ДКХП 42.64." Також безпідставною є посилання на відсутність вказівки на підстави видачі довідки, оскільки в останній зазначено, що вона видана для "призначення пенсії на пільгових умовах" відповідно до Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п.4 Порядку № 442 та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Крім того, відповідно до п.1 ст.29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Приписами ч.1,2 ст.153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 14.10.1992 р. № 2694-XII "Про охорону праці" працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд зауважує, що довідка від 29.11.2022 р. № 540 та загалом матеріали адміністративної справи не містять копії наказів щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці не за спірний період трудової діяльності позивача в СФГ "Світанок". Разом з тим, суд наголошує, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенси за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №520/15025/16-а.

Крім того, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що " перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії" Суд звертає увагу, що відповідач мав можливість використати свої повноваження для проведення перевірки відомостей у довідці від 29.11.2022 р. № 540 та загалом періоду трудової діяльності позивача в СФГ "Світанок", зокрема, й на предмет проведення атестації робочого місця, однак не реалізував їх.

Щодо правомірності не зарахування інших періодів трудової діяльності позивача до пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Як вже відзначалось судом, відповідно до ст.62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Під час судового розгляду, судом встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 містить наступні записи про трудову діяльність позивача: з 22.06.1988 р. по 01.11.1988 р. працював газоелектрозварником в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду; з 29.12.1988 р. по 06.02.1989 р. працював газоелектрозварником в ЖЕК № 1; з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. працював газоелектрозварником, електрозварником ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод"; з 11.02.2008 р. по 01.06.2017 р. електрозварником ручного зварювання у ТОВ Будівельно-інжинірингова компанія "Прима Терм"; з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок"; з 25.03.2022 р. по 13.01.2023 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок".

Як вбачається із форми РС-Право та безпосередньо з оскаржуваного рішення, відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 не зарахував до пільгового стажу низку періодів трудової діяльності та не надав мотивацію своєї бездіяльності у рішенні від 26.02.2025 р. № 94, зокрема: з 22.06.1988 р. по 01.11.1988 р. на посаді газоелектрозварника в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду; з 29.12.1988 р. по 06.02.1989 р. на посаді газоелектрозварника в ЖЕК № 1; з 11.02.2008 р. по 01.06.2017 р. електрозварником ручного зварювання у ТОВ Будівельно-інжинірингова компанія "Прима Терм".

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Професія "електрозварювальник" віднесено до розділу XVIII, XXXII Списку№2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та до розділу XXXIII Списку№2 виробництв, цехів, професій і посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10.

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 р. № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники", "газозварники".

Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36, були передбачені професії газозварників та електрозварників ручного зварювання.

З огляду на вищезазначене, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх Списках № 2.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Дослідивши трудову книжку позивача НОМЕР_2 , суд встановив, що остання не містить відомості про умови праці та характер виконуваної роботи позивачем з 22.06.1988 р. по 01.11.1988 р. на посаді газоелектрозварника в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду; з 29.12.1988 р. по 06.02.1989 р. на посаді газоелектрозварника в ЖЕК № 1; з 11.02.2008 р. по 01.06.2017 р. електрозварником ручного зварювання у ТОВ Будівельно-інжинірингова компанія "Прима Терм".

Уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників матеріали адміністративної справи не містять, жодних доводів та доказів на підтвердження наявності підстав для зарахування цих періодів до пільгового стажу позивачем не надано, а отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо правомірності не зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.8 Закону України від 20.12.1991 р. № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з наведеної вище норми ст.8 Закону № 2011-XII час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивач у період з 26.11.1985 р. по 20.11.1987 р. проходив строкову військову службу. Поряд з цим, позивач 01.09.1987 р. вступив до Гнівацького середнього професійно-технічного училища № 12, в якому 23.06.1988 р. закінчив повний курс професійно-технічного училища за професією електрогазозварювальник з присвоєнням кваліфікації електрогазозварювальник 4 розряду.

Отже, враховуючи, що на момент призову на строкову військову службу позивач не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, підстави для зарахування строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутні.

Щодо правомірності не зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач закінчив повний курс професійно-технічного училища за професією електрогазозварювальник з присвоєнням кваліфікації електрогазозварювальник 4 розряду Гнівацького середнього професійно-технічного училища № 12 23.06.1988 р. Поряд з цим, згідно запису № 4 на стр.2 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 позивача 22.06.1988 р. прийнято на посаду газоелектрозварника в Будівельному управлінні тресту "Київміськбуд-7" Головкиївміськбуду.

Таким чином, оскільки перерва між днем закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі та днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до пільгового стажу період навчання в Гнівацькому середньому професійно-технічному училищі № 12 з 01.09.1987 р. по 23.06.1988 р.

Таким чином, відповідачем під час прийняття рішення від 26.02.2025 р. № 94, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, не враховано усі обставини, що мають значення для призначення даного виду пенсії позивачу, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданих позивачем заяв і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Отже, рішення від 26.02.2025 р. № 94 є протиправними та таким, що підлягає скасуванню, а порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача періоди роботи з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. газоелектрозварником, електрозварником ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод", з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р.; з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р.; з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р.; з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р.; з 25.03.2022 р. по 29.11.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок" та період навчання з 01.09.1987 р. по 23.06.1988 р. в Гнівацькому середньому професійно-технічному училищі № 12.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" неодноразово. А тому відповідачі аналізували та визначали наявність права на отримання пільгової пенсії окремо один від одного; відтак у кожному спірному рішенні періоди пільгової праці, які враховані та не враховані, відрізняються. Проте, приймаючи рішення про захист порушеного права позивача, суд вважає, що право на отримання пенсії повинно бути захищеним в цілому та всебічно, однак з урахуванням дискреційних повноважень органу публічної влади.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 р. № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 17.02.2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише у зв`язку з неправильним визначенням способу поновлення порушеного права позивача, за який судовий збір не стягується, то з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) від 26.02.2025 р. № 94 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 02.03.1989 р. по 28.04.2007 р. газоелектрозварником, електрозварником ручного зварювання на Стадницькому спиртзаводі (після перейменування Державне підприємство "Стадницький спиртовий завод", з 13.03.2018 р. по 29.11.2019 р., з 05.03.2020 р. по 20.03.2020 р., з 21.03.2020 р. по 13.11.2020 р., з 01.04.2021 р. по 14.01.2022 р., з 25.03.2022 р. по 29.11.2022 р. електрозварником ручного зварювання у СФГ "Світанок" та період навчання в Гнівацькому середньому професійно-технічному училищі № 12 з 01.09.1987 р. по 23.06.1988 р., а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) від 17.02.2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко