Справа № 521/7125/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 521/7125/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 8 вересня 2025 року (суддя Тополева Ю.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 08.09.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

05.05.2025 до Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому позивачка просила скасувати постанову №1740902 від 12.04.2025, винесену інспектором 2 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Одеської області старшим лейтенантом поліції Савицьким Владиславом Юрійовичем, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 8 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволення позовних вимог.

На думку апелянта, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, доведений в повній мірі. Зокрема, з метою завдання життєвих проблем сусіду гр. ОСОБА_2 , з мотивів особистої неприязні до сусіда, на тлі триваючого конфлікту, що виник між позивачем (гр. ОСОБА_1 ) та гр. ОСОБА_2 задовго до цього, позивачка, усвідомлюючи відсутність події, про яку повідомила оператору лінії « 102», здійснювала неодноразові дзвінки на спеціальну лінію « 102» для виклику правоохоронних органів на вигадані обставини, яких не існувало, що і підтверджуються картками дзвінків, картки « 102», електронними рапортами поліцейського, фото з місця події. Своїми умисними діями гр. ОСОБА_1 перешкоджала виконувати свої функціональні обов`язки правоохоронного органу - поліції, які виконують повноваження у сфері забезпечення охорони прав і свобод всіх громадян та інтересів суспільства, марно перенавантажувала спеціалізовану лінію « 102» і, як наслідок, безпідставно (без нагальної необхідності) займала час як операторів лінії « 102», так і екіпажу патрульної поліції «Океан 202» з 04 год. 59 хв. по 06 год. 21 хв., в той час як у м. Одеси не вистачає вільних екіпажей поліції для надання допомоги громадянам, які цього дійсно потребують.

Разом з тим апелянт звернув увагу, що в обґрунтування власної позиції позивачкою не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

На обґрунтування порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянт послався на обмеження його процесуальних прав, що вплинуло на рівність прав сторін по даній справі, поставивши сторону позивача у більш вигідне положення, та в свою чергу не було надано можливості в повній мірі скористатись своїми процесуальними правами іншій стороні. Зокрема, відповідно до розміщеної інформації на офіційному веб-порталі «Судова влада України», судове засідання справи №521/7125/25 було призначено на 10.09.2025 о 13:00 год. Проте, судове засідання відбулося 08.09.2025, про що відповідач належним чином не був повідомлений.

Позивачка своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.04.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення №1740902, відповідно до якої, позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850,0 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що 12.04.2025 року близько 06:20 год. гр. ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію « 102», та повідомила, що її сусід вибиває вхідні двері, але такого факту не було.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом про її скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав недоведеним факт вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення.

Щодо неодноразових викликів позивачки на спеціальну лінію « 102» суд зазначив, що сам факт багаторазового звернення на лінію « 102» не свідчить про умисел на завідомо неправдивий виклик. Більше того, така кількість дзвінків підтверджує, що позивачка вважала ситуацію для себе небезпечною, шукала допомоги у правоохоронних органів.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 183 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення, яка полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає жодної необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, для висновку про наявність в діях особи ознак правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, необхідним є встановлення факту наявності в таких діях умислу щодо свідомого неправдивого (безпідставного) виклику поліції.

При цьому, навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, за результатом перевірки якої факти не знайшли свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без встановлення умислу заявниці на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України (усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.).

Як вбачається зі спірної постанови від 12.04.2025 №174090, 12.04.2025 близько 06:20 год. гр. ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію « 102», та повідомила, що її сусід вибиває вхідні двері, але такого факту не було.

З приводу правомірності прийняття оскаржуваної постанови та доведеності протиправних дій позивачки, відповідач посилається на те, що відповідно до інформації з ІпНП, з телефону № НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_1 та яка ним користується, 12.04.2025 в період часу з 04:59:02 по 06:21:19 було зроблено 8 викликів на спеціальну лінію « 102»:

Перший дзвінок, о 04:59:02 на лінію « 102», зафіксований оператором як «інформація незрозумілого змісту», оскільки абонент нічого не повідомив та мовчав у трубку.

Другий дзвінок, о 05:15:23, зафіксовано оператором як «інформація незрозумілого змісту».

Третій дзвінок, о 05:15:34, зафіксовано оператором як «інформація незрозумілого змісту», абонент мовчить у трубку.

Четвертий дзвінок, о 05:46:12, оператором від гр. ОСОБА_1 було зафіксовано повідомлення з наступним змістом: «Знов дебошире сусід, після того, як поїхала поліція, просить знов направити поліцію», присвоєно ЄО №5501.

П`ятий дзвінок, о 06:19:59, зафіксовано оператором як «інформація незрозумілого змісту».

Шостий дзвінок, о 06:20:15, зафіксовано оператором як «інформація незрозумілого змісту», абонент мовчить, нічого не повідомляє.

Сьомий дзвінок, о 06:20:44, зафіксовано оператором як «інформація незрозумілого змісту».

Восьмий дзвінок, о 06:21:19, оператором від гр. ОСОБА_1 було зафіксовано повідомлення з наступним змістом: « ОСОБА_3 в алкогольному стані стукає у двері», присвоєно ЄО №5502.

Вказаний виклик знову отримав екіпаж патрульної поліції «Океан 202», який вдруге прибув на місце о 06 год. 23 хв. - через 2 хвилини після повторного повідомлення громадянкою ОСОБА_1 на спеціальну лінію « 102», знову не виявили будь яких порушень спокою біля її квартири, отже інформація яка була надана гр. ОСОБА_1 оператору на лінію « 102» була завідомо неправдивою, тому на заявницю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено постанову за ст. 183 за завідомо неправдивий виклик спец служб ЕГА №1740902»

Насамперед колегія суддів вважає, що повідомлення з наступним змістом: «сусід ОСОБА_4 в алкогольному стані стукає у двері», жодним чином не підтверджує доводи апелянта про виклик поліції, оскільки лише свідчить про повідомлення о вчиненні правопорушення.

По-друге, згаданому виклику було присвоєно ЄО №5502 і відповідач не надав суду складених за результатом його перевірки, що не дозволяє достеменно встановити неправдивість повідомлення позивачки.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачкою.

Відхиляючи посилання апелянта на не надання позивачкою належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, колегія суддів наголошує, що в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. При цьому, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, трактуються на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, є вірним висновок суду першої інстанції, що факт вчинення позивачкою правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП є недоведеним, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції проведено розгляд справи з порушенням вимог КАС України, а саме, згідно електронної судової повістка про виклик до суду, відповідача було викликано у судове засідання на 13:00 год. 10.09.2025.

Проте судове засідання було преведено 08.09.2025 за участю позивачки.

Пункт 3 частини 3 статті 317 КАС України визначає, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки апелянт мотивує свою апеляційну скаргу саме такою підставою, та враховуючи те, що встановлені апеляційним судом обставини свідчать про обґрунтованість цих доводів, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 8 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову №1740902 від 12.04.2025 року, винесену інспектором 2 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Одеської області старшим лейтенантом поліції Савицьким Владиславом Юрійовичем, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов