Справа № 520/20712/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10 листопада 2025 року справа № 520/20712/25
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 звернулася адвокат Розумна Оксана Олександрівна та просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене 04.02.2022 Головним управлінням ДПС у Харківській області за № 3749-2415-2034, яким Сотник Людмилі Олександрівні визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 91193,40 (дев`яносто одна тисяча сто дев`яносто три) грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене 04.02.2022 Головним управлінням ДПС у Харківській області за № 3746-2415-2034, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 91193,40 (дев`яносто одна тисяча сто дев`яносто три) грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене 04.02.2022 Головним управлінням ДПС у Харківській області за № 3874-2415-2034, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 91193,40 (дев`яносто одна тисяча сто дев`яносто три) грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене 11.02.2022 Головним управлінням ДПС у Харківській області за № 4576-2415-2034, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 39482,41 (тридцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене 11.02.2022 Головним управлінням ДПС у Харківській області за № 4579-2415-2034, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 39482,41 (тридцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене 11.02.2022 Головним управлінням ДПС у Харківській області за № 4578-2415-2034, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 39482,41 (тридцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене 30.06.2023 Головним управлінням ДПС у Харківській області за № 6-2031-UA-0028556, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік в сумі 115 347,00 (сто п`ятнадцять тисяч триста сорок сім) грн.

Ухвалою суду від 23.10.2025р. визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: запропоновано надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, з наданням належних доказів цього, а також надати докази сплати судового збору.

03.11.2025р. до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Розумної О.О. від 02.11.2025р. про поновлення процесуального строку, в якій заявниця просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду в даній справі та поновити вказаний строк.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає, що наведені у ній доводи не можуть бути взяти до уваги як поважні підстави для поновлення строку звернення до суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні поважності причин пропуску строку звернення до суду слід виходити з правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, згідно якої поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також Верховний Суд зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Слушно зазначити, що право на звернення до суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975 р., Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Виходячи з принципу змагальності у адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В справі Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії Європейським судом з прав людини зроблено висновок, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також за практикою ЄСПЛ, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, п. 230).

За наслідками розгляду заяви про поновлення строків звернення до суду від 02.11.2025р. та позовної заяви судом вбачається, що позивачка отримала податкові повідомлення-рішення № 3746-2415-2034, 3874-2415-2034, 3749-2415-2034 30.01.2025р., внаслідок чого строк звернення до суду з позовом про їх скасування сплив 30.07.2025р., оскільки заходи адміністративного оскарження не вживались. "Безпідставне" на думку заявниці отримання чоловіком позивачки листа, який містив ці податкові повідомлення-рішення на вказаний факт не впливає, оскільки строк звернення до суду становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів і позивачка, як вказувалося вище, дізналася про існування податкових повідомлень-рішень, як це вказано в позовній заяві та встановлено судом, 30.01.2025р.

Наполягання заявниці на тому, що суд невірно трактував зміст позовної заяви є очевидно необгрунтованими. Так, на аркуші 3 абзац 3 позовної заяви вказано: " І лише після того, як ОСОБА_1 отримала акт опису майна в податкову заставу та дізналася про існування кількох податкових повідомлень-рішень щодо неї, її чоловік згадав про той лист і передав його Позивачці." На аркуші 2 абзац 2 позовної заяви вказано: "Так, 30.01.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв?язку було отримано лист від ГУ ДПС у Харківській області, в якому містився Акт опису майна за №155/20-40-13-10- 16 від 23.01.2025,". Співставляючи ці тези цілком очевидним є те, що 30.01.2025р. позивачка дізналася про оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки саме 30.01.2025р. отримала листи, що містили ці рішення.

Щодо решти податкових повідомлень-рішень та, зокрема, стосовно посилань заявниці на те, що податкові повідомлення-рішення направлялись не на належну адресу, суд звертає увагу на те, що за сформульованим Верховним Судом у постанові від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20 правовим висновком саме позивач повинен довести дотримання строку звернення до суду, приєднавши до матеріалів позову докази або дотримання строку на звернення до суду або пропуску строку на звернення до суду з поважних причин. Суд не зобов`язаний відшукувати докази, які свідчать про наявність поважних причин пропуску зазначеного строку.

Згідно ухвали суду про залишення без руху позовної заяви в цій справі від 23.10.2025р. позивачці було запропоновано надати до суду не лише заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а також і докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, однак позивачкою не надано до суду докази, які б свідчили проте за якою саме податковою адресою вона була зареєстрована на час надіслання їй оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Заявниця постійно оперує поняттям "місце проживання", яке не є тотожнім поняттю "податкова адреса".

Що стосується посилань на уведення в Україні воєнного стану, то надані з цього приводу пояснення про виїзд позивачки до іншого місця проживання містять лише абстрактні доводи про неможливість дізнатися про порушення свого права в зв`язку з цим, а також веденням в м. Харків бойових дій. Крім того, слід вказати і на те, що позивачка контролюючий орган про зміну своєї податкової адреси не повідомляла, тож надіслання їй податкових повідомлень-рішень за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи від контролюючого органу не вимагалося, а всі негативні наслідки, пов`язані з неповідомленням платником податків про зміну податкової адреси несе такий платник.

Решта доводів поданої заяви не спростовують встановлених обставин та висновків суду.

Згідно ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду в даній справі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Д.В. Григоров