Справа № 320/32092/24
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року Справа №320/32092/24

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Войтович І.І., суддів: Горобцова Я.В., Марич Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження із дотриманням правил загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України,

Міністерства національної єдності,

Міністерство фінансів України,

Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України,

Міністерство розвитку громад та територій України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач-1, КМУ), Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (далі - відповідач-2, Мінреінтеграції), Міністерства національної єдності (далі - відповідач-3, Міннац`єдності), Міністерство фінансів України (далі-відповідач-4, МФУ), Міністерство розвитку громад та територій України (далі - відповідач-5), у якому просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.04.2025):

1. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства національної єдності України, як правонаступника Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, що полягає у неподанні бюджетної пропозиції та бюджетного запиту щодо включення бюджетної програми «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» до проєкту Законів про Державний бюджет на 2023-2025 роки.

2. Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, що полягає у не включенні до бюджетної декларації та проєктів Законів про Державний бюджет на 2023-2025 роки бюджетної програми «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 947 «Питання виплати грошової компенсації постраждалим житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» та зобов`язати вжити заходи, спрямовані на включення до бюджетної декларації та проєкту наступного Закону про Державний бюджет бюджетної програми «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації».

3. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України, що полягає у не погодженні бюджетних запитів, які надавалися Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій у 2022-2024 роках щодо включення бюджетної програми «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» до проектів Законів про Державний бюджет на 2023-2025 роки та зобов`язати вжити заходи, спрямовані на визначення джерела фінансування, грошового наповнення бюджетної програми «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» та на включення даної програми до наступного проекту Закону про Державний бюджет.

4. Зобов`язати Міністерство розвитку громад та територій України вжити заходи, спрямовані на розробку бюджетної програми «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» та включення її до проєкту наступного Закону про Державний бюджет.

5. Стягнути з Міністерства національної єдності України, Міністерства фінансів України та Кабінету Міністрів України солідарно на користь ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , 100 000,00 (сто тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

6. Зобов`язати Міністерство розвитку громад та територій України у тримісячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили надати звіт про виконання постанови суду, відповідно до статті 382 КАС України.

7. Зобов`язати Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили надати звіт про виконання постанови суду, відповідно до статті 382 КАС України.

8. Зобов`язати Міністерство фінансів України у тримісячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили надати звіт про виконання постанови суду, відповідно до статті 382 КАС України.

Позиції сторін

Позивач зазначила, що 03.02.2022 протоколом №1 комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією російської федерації, при Департаменті соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, вирішено надати їй, як співвласниці 1/3 квартири, грошову компенсацію за зруйноване житло внаслідок надзвичайної ситуації, у сумі 100,00 тис. грн. Наказом Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної держадміністрації від 09.02.2022 № 02-09/7/203-22 затверджені форми подання узагальнених списків постраждалих, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією російської федерації від 03.02.22 р. № 1, за вих. № 01-21/1016/0/201-22 від 10.02.2022 направлені до Мінреінтеграції. Відповідні документи Мінреінтеграції отримані але виплату компенсації за зруйноване майно позивач не отримала. На адвокатський запит Мінінтеграції у відповіді від 02.04.2024 вих.номер 22/4.1-2706 зазначено про те, що враховуючи оголошений в країні військовий стан, положення Порядку №767, відповідно до постанови КМУ від 01.04.2022 № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» кошти за бюджетною програмою КПКВК 3901070 «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» спрямовано до резервного фонду державного Бюджету. На решту адвокатських запитів до КМУ та Мінреінтеграції позивач не отримала належної відповіді щодо вчинення дій та прийняття розпорядчих рішень суб`єктами владних повноважень на забезпечення механізму виконання законодавства з виплати компенсації постраждалим за зруйноване майно шляхом закладення відповідних коштів до визначеної бюджетної програми, до бюджету країни на відповідний рік, враховуючи що кожен із відповідачів має свої права та обов`язки в бюджетному процесі.

Позивач відмічає, що Мінфіном не було погоджено бюджетний запит та входження відповідних видатків в Закони Про державний бюджет на 2023-2025 роки, Мінреінтеграції через відсутність ефективних дій з наповнення бюджетної програми, а також зі сторони Кабінету Міністрів України через відсутність організації відповідного бюджетного процесу, щодо включення бюджетної програми за КПКВК 3901070 до проекту закону про державний бюджет на 2023-2025 роках як ключового органу, який відповідає за бюджетний процес, вона та інші постраждалі так і не отримали на сьогодні належні суми компенсації.

Зауважує, що відсутність можливості отримати компенсацію щодо зруйнованого житла, знаходиться в причинному зв`язку з бездіяльністю Мінреінтеграції (Міннац`єдності), Мінфіну та КМУ, що призводить до неефективного чинного на сьогодні адміністративного механізму призначення та виплати компенсації за зруйноване житло особам, які постраждали від надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією російської федерації до 24.02.2022 року.

Вказує, що така бездіяльність порушує права на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Позивач вважає, що оскільки набув чинності 22.05.2023 Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» та почав діяти Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, вона не матиме можливості отримати компенсацію за зруйноване майно, так як не є суб`єктом права на її отримання за цим законом, і в той же час у неї не має можливості її отримати і за Порядком №947, який гарантує таке право, зважаючи на відсутність фінансування відповідної бюджетної програми вже на протязі трьох років.

Відповідач Кабінет Міністрів України не погоджується із вимогами позивача вказуючи серед іншого на норми статей 3, 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» та статті 32, 33, 34, 35, 36 Бюджетного кодексу України та зазначає, що до компетенції Міністерства фінансів України віднесено розроблення проектів закону про Державний бюджет України про внесення змін до Державного бюджету України та забезпечення виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України. КМУ здійснює законодавчу ініціативу щодо проекту Державного бюджету, яка визначена частиною 2 статті 96, пунктом 6 статті 116 Конституції України. В свою чергу, розроблення проекту та внесення змін до нього є спільною діяльністю багатьох відомств, на які покладено завдання координувати діяльність учасників бюджетного процесу.

КМУ вказує про невірно обраний спосіб захисту, не доведеності бездіяльності Уряду за заявленими вимогами позивача про не включення до бюджетної декларації та проекту Закону про Державний бюджет бюджетної програми за КПКВК 3901070, відповідно необґрунтованості завдання моральної шкоди.

Відповідач Мінреінтеграції вважає заявлені вимоги необґрунтованими, вказує на те, що пунктом 28 Порядку надання та визначення розміру грошової допомоги № 947, Мінреінтеграції відповідно до обсягу бюджетних коштів на відповідний рік на підставі отриманого та погодженого подання від регіональних органів соціального захисту населення здійснює розподіл бюджетних коштів пропорційно кількості постраждалих за областями, яким у порядку черговості відповідно до дати подання заяв, передбачених пунктом 19 цього Порядку, виплачується грошова компенсація. У разі наявності заяв, поданих в один день, пріоритетність надається постраждалим, житло яких було зруйновано раніше. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2002 р. № 1098, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21 січня 2003 р. за № 47/7368 (зі змінами), наказом Мінреінтеграції від 01.02.2022 № 29 «Про затвердження паспорта бюджетної програми на 2022 рік» затверджено паспорт бюджетної програми на 2022 рік за КПКВК 3901070, погоджений Міністерством фінансів України 27 січня 2022 р. Відповідно до Паспорту бюджетної програми на 2022 рік обсяг бюджетних призначень/бюджетних асигнувань за КПКВК 3901070 затверджено у сумі 80 853,0 тис. гривень, у тому числі загального фонду 80 853,0 тис. гривень.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в країні введено воєнний стан. Наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 №309 (зі змінами) затверджено перелік територій , на яких ведуться (велися) бойові дії, або території тимчасово окуповані рф.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» кошти за бюджетною програмою КПКВК 3901070 «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» спрямовано до резервного фонду державного Бюджету.

Зазначає, що 24.03.2022 внесено до Верховної Ради та зареєстровано в Апараті Верховної Ради законопроект № 7198, а саме Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації». У проекті, як зазначено у його преамбулі, пропонується встановити «правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації з дня набрання чинності Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні». Джерелом такої компенсації є «Фонд відновлення майна та зруйнованої інфраструктури України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації; міжнародна технічна та/або поворотна або безповоротна фінансова допомога; інші джерела, не заборонені законодавством України». Проект Закону розроблено з метою забезпечення компенсації громадянам України за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією рф; збору інформації для майбутніх позовів держави Україна до рф у зв`язку з військовою агресією рф. Проєкт передбачав створення Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією рф як єдину державну інформаційно-комунікаційну систему, яка призначена для збирання, накопичення, обліку, обробки, зберігання та захисту інформації (документів) про майно, яке пошкоджене та знищене внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією рф, власників такого майна, компенсацію за пошкодження та знищення такого майна та іншу інформацію (документи), визначену проектом Закону.

Закони України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та про «Про Державний бюджет України на 2024 рік» кошів на фінансування програми 3901170 не передбачали.

Мінреінтеграції вважає, що умови та обставини даної справи вказують на те, що першопричиною невиконання у встановлені строки та у відповідності до законодавства, що діяло на момент отримання позивачем рішення про грошову компенсацію за зруйноване житло внаслідок надзвичайної ситуації у розмірі 100 000,00 грн стала не бездіяльність Мінреінтеграції, а посилення агресії російської федерації у вигляді повномасштабного вторгнення 24.02.2022, яке вплинуло не лише на всі сфери життя громадян України, але й на державну політику в зв`язку з чим Верховна Рада України основну увагу приділила розробці та прийняттю законодавчих актів, які є актуальними та нагальними для держави під час дії воєнного стану.

Мінреінтеграції також вказує, що внесення змін до Закону про Державний бюджет на рік що триває передбачені статтею 52 Бюджетного кодексу України, яка в свою чергу не передбачає такої підстави як наявність судового рішення, а ті підстави, що передбачені законодавством виключають можливість Мінреінтеграції звернутися з бюджетними пропозиціями та пропозиціями включення бюджетної програми до Закону України «Про Держаний бюджет України на 2024 рік».

Заявлена позивачем моральна шкода вважає необґрунтованою та безпідставною оскільки неотримання позивачем компенсації є наслідком не бездіяльності органу, а наслідком збройної агресії рф розпочатої 24.02.2022.

Відповідач Міністерство фінансів України зазначає, що враховуючи норми Бюджетного кодексу України, відповідно до Додатків до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», законом про Державний бюджет встановлювалися бюджетні призначення за КПКВК 3901070 із загального фонду у розмірі 80853 тис. грн. Відповідно бюджетний запит головного розпорядника Мінреінтеграції, зроблений в 2021 році щодо 2022 року та до зміни зовнішніх об`єктивних обставин, враховано та включено такий бюджетний запит. При цьому, Мінфін зазначає, що Мінреінтеграції як головним розпорядником бюджетних коштів не було розподілено із граничного обсягу показників на бюджетну програму КПКВК 3901070 та не заявлено потребу в коштах на 2023 рік, а бюджетні запити на 2024 рік не містили пропозиції щодо спрямування бюджетних коштів за даною бюджетною програмою. Відповідно, бюджетні запити головного розпорядника були зроблені пізніше та стосувалися відповідних років як наступних планових за відповідними бюджетними роками.

Мінфін зауважує, що спрямування бюджетних коштів під час формування бюджетних запитів відноситься до виключної компетенції головного розпорядника коштів та є дискреційними повноваженнями останнього. У зв`язку із тим, що Мінреінтеграції не було розподілено із граничного обсягу показників на бюджетну програму КПКВК 3901070 та не заявлено потребу у коштах на 2023 рік, а бюджетні запити на 2024 рік не містили пропозиції щодо спрямування бюджетних коштів за даною бюджетною програмою, то підстави для розгляду та включення її до показників проєкту Державного бюджету України на 2023, 2024 роки були відсутні.

Стверджує, що Мінфін не вносив корективи в плани розподілу бюджетних асигнувань вказуючи на лист Мінреінтеграції від 19.08.2022 №22/12-5582-22, із Додатками графи якого не містили в собі пропозицій щодо врахування видатків на 2023 рік за бюджетною програмою КПКВК 3901070 та зауважує, що пункт 11 враховуючи положення п. 4.12 Інструкції від 06.06.2012 №687 має містити виключно обґрунтування, яке узгоджується із іншими графами форм поданих головним розпорядником та не є пропозицією щодо розподілення із граничного обсягу показників на бюджетну програму.

Також Мінфін вказує, що позивач нівелює стадію бюджетного процесу, зазначає, що поданий Кабінетом Міністрів України проєкт Закону про Державний бюджет не є остаточним, відповідно до процедури розгляду у Верховній Раді України зазнає трансформацій. Тобто, він не створює жодних правових наслідків для позивача, оскільки до прийняття Законом про Державний бюджет, але після подання Кабінетом Міністрів України змінюється та не є кінцевим рішенням - Законом про Державний бюджет, який підписаний Президентом України.

Відповідач Міннац`єдності вказує, що Мінреінтеграції в листі від 16.08.2024 № 22/9.1-6876-24 зверталось до Міністерства фінансів України та вказувало на потребу у поновленні бюджетної програми 3901070 у сумі 3 300,0 тис. грн. але пропозиція до бюджетного запиту не була включена до Закону України «Про державний бюджет України в 2025 році».

Враховуючи внесені зміни до повноважень та функцій, Міннац`єдності вказує що не є компетентним органом у сфері з відновлення регіонів, територій та інфраструктури, що постраждали внаслідок збройної агресії рф проти України.

Зауважує, що 07.05.2022 втратив чинність Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який був однією з основних правових підстав для реалізації бюджетної програми 3901070. Натомість, 22.05.2023 вступив в силу Закон України № 2923-ІХ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України». Згідно пункту 4 частини 3 статті 15 Закону № 2923-ІХ позивач має право на отримання компенсації за протоколом комісії від 03.02.2022 №1.

Додає, що 13.12.2024 Кабінет Міністрів України постановою № 1432 затвердив Порядок надання внутрішньо переміщеним особам компенсації пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, який визначає критерії, умови та механізм надання внутрішньо переміщеним особам компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, за рахунок коштів, передбачених Мінсоцполітики за бюджетною програмою 2501530 "Соціальний захист громадян, які потрапили у складні життєві обставини».

Міннац`єдності наполягає на відсутності та недоведеності заявленої позивачем бездіяльності враховуючи відсутності у Міннац`єдності повноважень та функції щодо подання бюджетної пропозиції та бюджетного запиту по бюджетній програмі 3901070 до Закону про Державний бюджет, та здійснення заходів на розробку бюджетної програми, яка передбачає спірну компенсацію, є поза компетенцією Міннац`єдності, враховуючи норми Закону № 2923-ІХ та обставини здійснення компенсації постраждалим за бюджетною програмою 2501530 "Соціальний захист громадян, які потрапили у складні життєві обставини».

Вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права оскільки відсутній та не доведений факт порушення відповідачами прав, свобод та інтересів особи, яка звернулась до суду із даним позовом.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 23.07.2024 провадження у справі №320/32092/24 відкрито, справу визначено до розгляду за правилами загального позовного провадження колегією у складі трьох суддів, розпочато підготовку справи до судового розгляду, призначено підготовче судове засідання на 15 серпня 2024 року о 10:00 год.

09.08.2024 до суду надійшов відзив від відповідача Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України із додатковими доказами.

15.08.2024 до суду надійшла від позивача відповідь на відзив.

Підготовче судове засідання призначене на 15.08.2024 знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Горобцової Я.В. у відпустці.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 30.09.2024 о 14:00 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

23.09.2024 від відповідача КМУ надійшов відзив.

23.09.2024 від відповідача Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України надійшли заперечення на відповідь на відзив подані позивачем із долученням додаткових доказів.

За наслідками проведення підготовчих дій у справі 30.09.2024, за відсутності заперечень представників сторін щодо вирішення поданого клопотання про залучення у справі третьої особи у порядку письмового провадження, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2024, задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі в справі третьої особи, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство фінансів України (, 04071, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 11); призначено судове засідання на 22.10.2024 об 11:00 год.

07.10.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив КМУ.

08.10.2024 відповідачем КМУ подано до суду відзив.

17.10.2024, 22.10.2024 третьою особою МФУ подано до суду пояснення.

22.10.2024 в підготовчому судовому засіданні, за участю представника позивача Науменко Ю.В., представники відповідачів Ткачук Я.О., Висотенко І.М., Левківської Т.Г., представника третьої особи Лебідь Ю.В., з`ясувавши думки сторін, судом на місці ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні для надання позивачу часу для подання заяви про зміну предмету та підстав позову.

23.10.2024 представник Кабінету Міністрів України подав до суду заперечення на відповідь на відзив у яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

08.11.2024 від позивача надійшла уточнена позовна заява із клопотанням про залучення до справи в якості співвідповідача МФУ.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову та задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача, залучено Міністерство фінансів України (, 04071, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 11) до участі у справі в якості співвідповідача; підготовче судове засідання призначено на 16 грудня 2024 року о 13:15 год.

12.12.2024 позивачем подано відповідь на відзив МФУ.

16.12.2024 МФУ подано до суду відзив.

Підготовче судове засідання призначене на 16.12.2024 знято з розгляду у зв`язку із перебуванням суддів Марич Є.В. та Горобцової Я.В. у відпустці.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 03.02.2025 о 13:15 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

03.02.2025 відповідачем МНЄ подано до суду пояснення.

07.02.2025 позивачем подано до суду заперечення на пояснення МНЄ.

Підготовче судове засідання призначене на 03.02.2025 знято з розгляду у зв`язку із несправністю системи ВКЗ.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 25.02.2025 о 13:00 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

10.02.2025 позивачем подано заперечення на пояснення МНЄ і клопотанням залучити належного відповідача Міністерство розвитку громад та територій України.

Підготовче судове засідання призначене на 25.02.2025 знято з розгляду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Войтовича І.І.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 11.03.2025 о 12:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

Підготовче судове засідання призначене на 11.03.2025 знято з розгляду у зв`язку із відпусткою судді Горобцової Я.В.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 27.03.2025 о 14:00 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

Підготовче судове засідання призначене на 27.03.2025 знято з розгляду у зв`язку із участю судді Горобцової Я.В. у семінарських заняттях з підвищення кваліфікації.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 07.04.2025 о 12:00 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

За наслідкам проведення підготовчих дій у справі 07.04.2025, за участю представника позивача Науменко Ю.В., представників відповідачів Левківської Т.Г., Висотенко І.М., Франчук В.В., Борискевич Ю.В., ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України про заміну неналежного відповідача, залучено Міністерство розвитку громад та територій України (, м. Київ, проспект Берестейський, 14) до участі у справі в якості співвідповідача; призначено підготовче судове засідання на 14.05.2025 о 13:30 год.

18.04.2025 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог із уточненим позовом.

За наслідкам проведення підготовчих дій у справі 14.05.2025, за участю представника позивача Науменко Ю.В., представників відповідачів Левківської Т.Г., Висотенко І.М., Скок Л.А., Франчук В.В., Паньків В.В., судом на місці ухвалено про відмову у заявленому клопотанні Міністерства розвитку громад та територій України щодо залишення позову без руху, та у зв`язку із не поданням останнім відзиву на позов, з`ясувавши думки учасників по справі, судом на місці ухвалено про оголошення перерви.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 10.06.2025 о 12:00 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

28.05.2025 позивачем подано до суду відповідь на відзив Міністерство розвитку громад та територій України.

04.06.2025 відповідачем Міністерство розвитку громад та територій України подано до суду відзив.

Підготовче судове засідання призначене на 10.06.2025 знято з розгляду у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Горобцової Я.В.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 05.08.2025 о 13:15 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

За наслідками проведення підготовчих дій 05.08.2025, за участю представника позивача Науменко Ю.В., представників відповідачів Жиделяєвої Ю.Г., Франчук В.В., Висотенко І.М., Ніколаєва О.С., ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 вересня 2025 року о 14:00год.

10.09.2025 в судове засідання прибули представник позивача Науменко Ю.В., яка підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, представники відповідачів Борискевич Ю.В., Франчук В.В., Висотенко І.М., Лов`як С.С., які просили суд відмовити в позові.

Встановивши правові позиції сторін, заслухавши їх доводи, перевіривши їх наданими до суду доказами, за відсутності заперечень представників, судом на місці ухвалено завершити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_1 мала у спільній частковій власності в рівних частках квартиру загальною площею 47.2 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №285940000 від 22.11.2021.

Квартира була знищена внаслідок артилерійського обстрілу міста Авдіївка Покровського району Донецької області, який стався у липні 2015 року, що підтверджується актом обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації № 122 від 15.09.2021.

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 припинила право власності на належну їй частку квартир на виконання вимог пункту 19 Порядку № 947 в редакції від 08.09.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.11.2021 р. від 22.11.2021, y зв`язку з її знищенням.

21 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області заяву на виплату грошової компенсації за зруйноване в липні 2015 року житло до якої додала акт обстеження житла, зруйнованого в наслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності на житло у зв`язку з його знищенням.

На виконання пункту 21 Порядку № 947, Авдіївська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району Донецької області супровідним листом від 26.01.2022 № 0056/01-18 передала Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної адміністрації Список постраждалих, житло яких зруйноване внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої агресією російської федерації, від січня 2022 року № 1, затверджений розпорядженням керівника Авдіївської міської ВЦА Покровського району Донецької області від 04.01.2022 р. №3, в якому під № 5 значиться ОСОБА_1 , копія розпорядження керівника Авдіївської міської ВЦА Покровського району Донецької області від 04.01.2022 р. №3 «Про затвердження списку постраждалих, житло яких зруйноване внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої агресією російської федерації, від 04 січня 2022 року № 1», особові справи постраждалих осіб, в тому числі ОСОБА_1

03 лютого 2022 року протоколом №1 комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією російської федерації, при Департаменті соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, вирішено надати ОСОБА_1 , як співвласниці 1/3 квартири, грошову компенсацію за зруйноване житло внаслідок надзвичайної ситуації, у сумі 100,00 тис. грн. (сто тисяч гривень 00 коп.).

Наказом Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної держадміністрації від 09.02.2022 № 02-09/7/203-22 затверджені форми подання узагальнених списків постраждалих, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією російської федерації від 03.02.22 р. № 1, які були 10.02.22 р. за вихідним № 01-21/1016/0/201-22 засобами електронного зв`язку направлені до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України і останнім отримані.

Позивач компенсацію за зруйноване майно не отримала.

З відповіді Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 02.04.2024 вихідний номер 22/4.1-2706 на адвокатський запит від 26.03.2024 вбачається посилання на Порядок №767 щодо механізму використання коштів за бюджетною програмою «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) за бюджетною програмою зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» та зазначено, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2002 № 1098, наказом Мінреінтеграції від 01.02.2022 № 29 «Про затвердження паспорта бюджетної програми на 2022 рік» затверджено паспорт бюджетної програми на 2022 рік за КПКВК 3901070 «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації». Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Враховуючи викладене, постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» кошти за бюджетною програмою КПКВК 3901070 «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» спрямовано до резервного фонду державного Бюджету.

Позивач наполягає на праві щодо отримання визначеної їй суми компенсації за зруйноване майно, передбаченої чинним законодавством, підтвердженого належними документами але у зв`язку із не забезпеченням суб`єктами владних повноважень виплати їй компенсації у відповідній бюджетній програмі, закладення коштів у бюджеті на 2023-2025 роки, порушено її право на майно та завдано моральну шкоду.

Відтак, спірним у справі є бездіяльність відповідачів щодо не забезпечення ефективного функціонування механізму виплати компенсації за зруйноване житло відповідно до бюджетної програми «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 947 «Питання виплати грошової компенсації постраждалим житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації», закладення коштів у бюджеті на 2023-2025 роки, що має наслідки для позивача у вигляді не отримання належної їй компенсації за втрачене майно у розмірі 100 000,00 грн., порушення її майнових прав, спричинення моральної шкоди, у зв`язку з чим така бездіяльність підлягає перевірці судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) із дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначені в ч. 3 даної статті кодексу.

Застосовані судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).

Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

18 грудня 2013 року постановою Кабінету Міністрів України №947 затверджено Порядок надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання (набрання чинності з 10.01.2014).

За вказаним Порядком №947, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1301, чинної на момент прийняття рішення про призначення компенсації за втрачене майно ОСОБА_1 , встановлено механізм надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій і розміру грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації (далі - Порядок №947, у відповідній редакції постанови КМУ №1301).

Згідно пункту 2 Порядку №947 постраждалими визнаються громадяни України, іноземці та особи без громадянства, житлові будинки (квартири) (далі - житло) яких пошкоджено/зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації, або проведення робіт з ліквідації її наслідків (далі - постраждалі).

Абзацом другим даного пункту 2 Порядку №947 грошова компенсація надається постраждалим, які є власниками житла, яке перебуває на контрольованих Україною територіях та було зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, після дати набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 р. № 405 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Рішення про надання грошової компенсації приймають комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації (далі - комісія), на підставі поданих органами місцевого самоврядування, а у разі їх відсутності - військово-цивільними адміністраціями населених пунктів сформованих та затверджених списків постраждалих на виплату грошової компенсації (пункт 5 Порядку №947).

Згідно пункту 32 Порядку №947 розмір грошової компенсації постраждалим визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження житла, що є чинними на дату затвердження узагальненого списку відповідно (але не більш як 300 тис. гривень за один об`єкт зруйнованого житла).

Згідно пункту 34 Порядку №947 грошова допомога постраждалим, які є власниками (співвласниками), наймачами житла, пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків, надається у місячний строк з дня прийняття рішення про її надання.

Грошова компенсація постраждалим виплачується регіональними органами соціального захисту населення протягом п`яти робочих днів з моменту надходження бюджетних коштів.

За пунктом 36 Порядку №947 грошова допомога та компенсація є одноразовими. Повторна виплата коштів за один об`єкт житла (крім виплати грошової компенсації за частину того ж самого зруйнованого житла) не допускається.

Відповідно до пункту 37 Порядку №947 виплата грошової компенсації постраждалим є складовою частиною формування консолідованої претензії України до російської федерації щодо реалізації її міжнародно-правової відповідальності за збройну агресію проти України на виконання статті 6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

За пунктом 38 Порядку №947 фінансування заходів з надання грошової компенсації постраждалим здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2020 № 767 щодо питання виплати грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, постановлено:

1. Затвердити Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, що додається.

2. Внести до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 947 «Про затвердження Порядку надання та визначення розміру грошової допомоги або компенсації постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 3, ст. 66; 2019 р., № 60, ст. 2058) зміни, що додаються.

3. Донецькій та Луганській обласним державним адміністраціям забезпечити утворення у місячний строк комісій з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації.

4. Рекомендувати органам місцевого самоврядування, а у разі їх відсутності - військово-цивільним адміністраціям населених пунктів у Донецькій та Луганській областях утворити комісії з обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації.

Постанова КМУ набула чинності 08.09.2020.

Відповідно, постановою КМУ від 02.09.2020 № 767 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації.

Вказаним Порядком №767 визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» (далі - бюджетні кошти) (пункт 1).

За пунктом 2 Порядку №767 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінреінтеграції.

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є структурні підрозділи з питань соціального захисту населення Донецької та Луганської облдержадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення).

Згідно пункту 3 Порядку №767 бюджетні кошти спрямовуються на забезпечення виплати грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, та перебувають на контрольованих Україною територіях (далі - постраждалі).

Відповідно до пунктів 4 та 5 Порядку№767 бюджетні кошти розподіляються головним розпорядником бюджетних коштів на підставі поданої регіональними органами соціального захисту населення інформації про кількість постраждалих, складеної на підставі рішень комісій з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, за формою та строками, встановленими Мінреінтеграції.

Під час розподілу бюджетних коштів Мінреінтеграції враховується порядок черговості, встановлений пунктом 28 Порядку надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій та розміру грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 947 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 3, ст. 66), - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2020 р. № 767.

Бюджетні кошти спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які протягом п`яти робочих днів після надходження коштів на їх рахунки, відкриті в органах Казначейства, готують відповідні виплатні документи (відомості) та здійснюють перерахування на банківську картку (картковий рахунок у банку) постраждалих або їх представників.

Регіональні органи соціального захисту населення подають щомісяця до 20 числа наступного періоду Мінреінтеграції звіти про використання бюджетних коштів із зазначенням кількості осіб, яким надано компенсацію, за формою, встановленою Мінреінтеграції (пункт 6 Порядку №767).

Складення та подання фінансової і бюджетної звітності про використання бюджетних коштів, а також контроль за їх цільовим та ефективним витрачанням здійснюються в установленому законодавством порядку (пункт 10 Порядку №767).

Відповідно до Додатків до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», законом про Державний бюджет встановлювалися бюджетні призначення за КПКВК 3901070 із загального фонду у розмірі 80 853 тис. грн.

Кабінет Міністрів України постановою від 01.04.2022 № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» постановив:

1. відповідно до абзацу другого підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України скоротити видатки загального фонду Державного бюджету України на 2022 рік, передбачені головним розпорядникам коштів державного бюджету за програмами згідно з додатком, та збільшити обсяг видатків за програмою 3511030 "Резервний фонд" на суму 73324506,8 тис. гривень.

2. Міністерству фінансів:

забезпечити погодження скорочення видатків загального фонду державного бюджету та їх спрямування до резервного фонду державного бюджету, передбаченого пунктом 1 цієї постанови, з Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України;

після зазначеного погодження внести зміни до розпису державного бюджету з урахуванням пропозицій, поданих головними розпорядниками коштів державного бюджету.

3. Головним розпорядникам коштів державного бюджету подати Міністерству фінансів пропозиції щодо внесення змін до розпису державного бюджету, пов`язаних із скороченням видатків загального фонду державного бюджету, передбаченим пунктом 1 цієї постанови.

Відповідно до Додатку до постанови КМУ від 01.04.2022 № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» кошти за бюджетною програмою КПКВК 3901070 «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» 80 853,0 грн. спрямовано до резервного фонду державного Бюджету.

Враховуючи зазначене підлягає врахуванню наступне.

Бюджетним кодексом України від 8 липня 2010 року № 2456-VI регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Згідно статті 2 Бюджетного кодексу України:

бюджетна програма - це сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій (пункт 4),

бюджетна пропозиція - це документ, підготовлений головним розпорядником бюджетних коштів, що містить пропозиції до Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) з відповідним обґрунтуванням щодо обсягу бюджетних коштів, необхідних для досягнення цілей державної (регіональної) політики у відповідній сфері діяльності, формування та/або реалізацію якої забезпечує головний розпорядник бюджетних коштів, та показників їх досягнення, на підставі відповідних орієнтовних граничних показників видатків бюджету та надання кредитів з бюджету на середньостроковий період (пункт 4-1),

бюджетний запит - це документ, підготовлений головним розпорядником бюджетних коштів, що містить пропозиції з відповідним обґрунтуванням щодо обсягу бюджетних коштів, необхідних для його діяльності на наступні бюджетні періоди (пункт 9),

бюджетний процес - регламентований бюджетним законодавством процес складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання, а також контролю за дотриманням бюджетного законодавства (пункт 10).

За статтею 19 Бюджетного кодексу України стадіями бюджетного процесу визнаються:

1) складання та розгляд Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) і прийняття рішення щодо них;

2) складання проектів бюджетів;

3) розгляд проекту та прийняття закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет);

4) виконання бюджету, включаючи внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет);

5) підготовка та розгляд звіту про виконання бюджету і прийняття рішення щодо нього.

На всіх стадіях бюджетного процесу забезпечується управлінська відповідальність та підзвітність, здійснюються контроль за дотриманням бюджетного законодавства, аудит та оцінка ефективності управління бюджетними коштами відповідно до законодавства.

Учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов`язками з управління бюджетними коштами).

Відповідно до статті 4 Бюджетного кодексу України виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Згідно статті 7 Бюджетного кодексу України Бюджетна система України ґрунтується на таких принципах, зокрема,

принцип єдності бюджетної системи України - єдність бюджетної системи України забезпечується єдиною правовою базою, єдиною грошовою системою, єдиним регулюванням бюджетних відносин, єдиною бюджетною класифікацією, єдністю порядку виконання бюджетів та ведення бухгалтерського обліку і звітності (пункт 1),

принцип збалансованості - повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період (пункт 2);

принцип обґрунтованості - бюджет формується на реалістичних макропоказниках економічного і соціального розвитку України та розрахунках надходжень бюджету і витрат бюджету, що здійснюються відповідно до затверджених методик та правил (пункт 5);

принцип ефективності та результативності - при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг, у тому числі з урахуванням гендерних аспектів, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів (пункт 6);

принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями (пункт 8).

Міністерство фінансів України відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 375, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство фінансів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову, бюджетну та боргову політику, державну політику у сфері міжбюджетних відносин та місцевих бюджетів, державну політику у сфері державного пробірного контролю, бухгалтерського обліку та аудиту, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного фінансового контролю, державного внутрішнього фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, забезпечує формування державної політики у сфері організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності та забезпечує формування та реалізацію єдиної державної податкової, митної політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, державної політики у сфері контролю за трансфертним ціноутворенням, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку.

Відповідно до підпункту 27 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375 (далі - Положення про Мінфін №375), Мінфін відповідно до покладених на нього завдань складає розпис Державного бюджету України згідно з бюджетними призначеннями та вносить зміни до нього, у тому числі в частині міжбюджетних трансфертів у розрізі місцевих бюджетів; розробляє інструктивні матеріали щодо складення розпису (тимчасового розпису) Державного бюджету України.

Зокрема, згідно пункту 13 пункту 4 Положення про Мінфін №375, Мінфін організовує роботу, пов`язану із складенням та управлінням виконання Державного бюджету України, координує діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.

Відповідно до статті 113 Конституції України, статті 1 Закону України від 27 лютого 2014 року № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (далі - КМУ) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених Конституцією.

Відповідно частини першої статті 2 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» до основних завдань Кабінету Міністрів України належать:

1) забезпечення державного суверенітету та економічної самостійності України, здійснення внутрішньої та зовнішньої політики держави, виконання Конституції та законів України, актів Президента України;

2) вжиття заходів щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина, створення сприятливих умов для вільного і всебічного розвитку особистості;

3) забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування;

4) розроблення і виконання загальнодержавних програм економічного, науково-технічного, соціального, культурного розвитку, охорони довкілля, a також розроблення, затвердження і виконання інших державних цільових програм;

5) забезпечення розвитку і державної підтримки науково-технічного та інноваційного потенціалу держави;

6) забезпечення рівних умов для розвитку всіх форм власності; здійснення управління об`єктами державної власності відповідно до закону;

7) здійснення заходів щодо забезпечення обороноздатності та національної безпеки України, громадського порядку, боротьби із злочинністю, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;

8) організація і забезпечення провадження зовнішньоекономічної діяльності, митної справи;

9) спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади. здійснення контролю за їх діяльністю.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України.

Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції України та цього Закону затверджує Регламент Кабінету Міністрів України, який визначає порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності, а також визначає порядок розроблення, виконання та моніторингу виконання програмних документів Кабінету Міністрів України.

Згідно з положеннями статті 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, запобігання і протидії корупції, розв`язання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності.

Згідно із статтею 116 Конституції України та частинами першої, другої статті 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання (пункт 6) та спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади (пункт 9).

Відповідно, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Відповідно до статті 96 Конституції України Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня по 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період.

Кабінет Міністрів України не пізніше 15 вересня кожного року подає до Верховної Ради України проект закону про Державний бюджет України на наступний рік. Разом із проектом закону подається доповідь про хід виконання Державного бюджету України поточного року.

У відповідності до положень статті 117 Конституції України та частин першої-п`ятої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти постанови і розпорядження.

За статтею 32 Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України розробляє Бюджетну декларацію та проект закону про Державний бюджет України.

Міністерство фінансів України відповідає за складання Бюджетної декларації та проекту закону про Державний бюджет України, визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування, що використовуються для розроблення Бюджетної декларації та проекту Державного бюджету України.

Відповідно до частини 1 статті 33 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України щороку спільно з іншими головними розпорядниками коштів державного бюджету відповідно до цілей та пріоритетів, визначених у щорічному посланні Президента України до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України, Програмі діяльності Кабінету Міністрів України, прогнозних та програмних документах економічного і соціального розвитку, складає Бюджетну декларацію - документ середньострокового бюджетного планування, що визначає засади бюджетної політики і показники державного бюджету на середньостроковий період та є основою для складання проекту Державного бюджету України і прогнозів місцевих бюджетів.

Під час складання Бюджетної декларації для узгодження бюджетної політики (включаючи бюджетні показники на середньостроковий період) Міністерство фінансів України проводить консультації з членами Кабінету Міністрів України та незалежними експертами.

Згідно статті 34 Бюджетного кодексу України, для підготовки проекту Державного бюджету України Міністерство фінансів України розробляє і доводить до головних розпорядників бюджетних коштів інструкції з підготовки бюджетних запитів у терміни, визначені Міністерством фінансів України.

Інструкції з підготовки бюджетних запитів можуть запроваджувати фінансові обмеження, організаційні та інші вимоги, яких зобов`язані дотримуватися усі розпорядники бюджетних коштів у процесі підготовки бюджетних запитів.

Згідно частини 5 статті 33 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України розробляє та у визначені ним терміни доводить, зокрема, до головних розпорядників коштів державного бюджету - інструкції з підготовки бюджетних пропозицій, орієнтовні граничні показники видатків державного бюджету та надання кредитів з державного бюджету на середньостроковий період.

Інструкція щодо підготовки бюджетної пропозиції, затверджена наказом Міністерства фінансів України 06.10.2023 № 534, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2023 р. за № 1842/40898.

Кабінет Міністрів України щороку, не пізніше 1 червня року, що передує плановому, схвалює Бюджетну декларацію, яка набуває статусу офіційного документа та оформлюється постановою Кабінету Міністрів України.

З дня схвалення Бюджетної декларації втрачає чинність Бюджетна декларація, схвалена у попередньому бюджетному періоді (частина 7 статті 33 Бюджетного Кодексу України).

Відповідно до статті 34 Бюджетного кодексу України для підготовки проекту Державного бюджету України Міністерство фінансів України розробляє і доводить до головних розпорядників бюджетних коштів інструкції з підготовки бюджетних запитів у терміни, визначені Міністерством фінансів України.

Інструкції з підготовки бюджетних запитів можуть запроваджувати фінансові обмеження, організаційні та інші вимоги, яких зобов`язані дотримуватися усі розпорядники бюджетних коштів у процесі підготовки бюджетних запитів.

Інструкція з підготовки бюджетних запитів затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 21.12.2022 № 450, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2023 за № 322/39378.

За пунктом 2 Інструкції головний розпорядник бюджетних коштів (далі - головний розпорядник) організовує та забезпечує підготовку бюджетного запиту і подає його до Мінфіну.

Згідно пункту 2 даної Інструкції головний розпорядник, який реалізує бюджетні програми за загальнодержавними видатками та кредитуванням, складає і подає до Мінфіну бюджетний запит окремо за відповідним кодом відомчої класифікації видатків та кредитування бюджету.

За пунктом 5 Інструкції бюджетні запити подаються до Мінфіну в електронній або паперовій формі.

Відповідно до пункту 6 Інструкції бюджетний запит складається на середньостроковий період (плановий та наступні за плановим два бюджетні періоди) відповідно до Бюджетної декларації, вимог цієї Інструкції та інших інструкцій, які відповідно до частини першої статті 34 Бюджетного кодексу України доводяться Мінфіном до головних розпорядників, на підставі граничних показників, доведених Мінфіном.

Інформація, яка включається до бюджетного запиту, має характеризувати направленість дій головного розпорядника на досягнення цілей державної політики, визначених у Бюджетній декларації, через реалізацію визначених ним бюджетних програм. Головний розпорядник забезпечує узгодженість стратегічного та бюджетного планування шляхом визначення набору заходів та результативних показників бюджетних програм, які є необхідними та достатніми для виконання показників досягнення цілей державної політики в середньостроковій перспективі.

Бюджетний запит містить інформацію про усі бюджетні кошти, використані головним розпорядником у попередньому році і які він планує використати у поточному році та у середньостроковому періоді, та усі бюджетні програми, які реалізовані, реалізуються та пропонуються до реалізації у відповідному бюджетному періоді.

За пунктом 8 Інструкції для заповнення форм бюджетного запиту використовуються показники надходжень державного бюджету, видатків державного бюджету (далі - видатки) та надання кредитів з державного бюджету (далі - надання кредитів):

звіту про виконання Державного бюджету України за попередній бюджетний період (далі - звіт за попередній бюджетний період) - для зазначення показників за попередній бюджетний період;

закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період з відповідними показниками розпису Державного бюджету України (далі - план на поточний бюджетний період) - для зазначення показників на поточний бюджетний період, якщо інше не передбачено інструкціями, які відповідно до частини першої статті 34 Бюджетного кодексу України доводяться Мінфіном до головних розпорядників;

розраховані на середньостроковий період відповідно до положень розділу III цієї Інструкції,- для зазначення показників на середньостроковий період.

Згідно пункту 11 даної Інструкції Мінфін встановлює строки подання бюджетних запитів та інформації, що подається разом із ними.

Головний розпорядник забезпечує своєчасність, достовірність та зміст поданих до Мінфіну бюджетного запиту та інформації, що подається разом з ним.

Відповідно до частини першої статті 35 Бюджетного кодексу України, головні розпорядники бюджетних коштів забезпечують складання бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України відповідно до Бюджетної декларації та вимог інструкцій з підготовки бюджетних запитів з урахуванням планів діяльності на середньостроковий період, звітів про виконання паспортів бюджетних програм, результатів оцінки ефективності бюджетних програм, висновків про результати контрольних заходів, проведених органами, уповноваженими на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства, рішень Кабінету Міністрів України за результатами огляду витрат державного бюджету у терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України.

Відповідно до статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник:

організовує та забезпечує складання бюджетної пропозиції з урахуванням Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету), схваленої (схваленого) у попередньому бюджетному періоді, і подає її Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу) (пункт 1-1);

організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету), середньострокового плану пріоритетних публічних інвестицій держави (регіону, територіальної громади) та плану діяльності на середньостроковий період складання бюджетного запиту і подає його Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу) (пункт 2);

отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань (пункту 3).

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Згідно частиною першою статті 36 Бюджетного кодексу України, Міністерство фінансів України на будь-якому етапі складання і розгляду проекту Державного бюджету України проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, на предмет його відповідності Бюджетній декларації, а також ефективності використання бюджетних коштів, у тому числі на підставі звітів про виконання паспортів бюджетних програм, результатів оцінки ефективності бюджетних програм, висновків про результати контрольних заходів, проведених органами, уповноваженими на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства, рішень Кабінету Міністрів України за результатами огляду витрат державного бюджету.

На основі результатів аналізу Міністр фінансів України приймає рішення про включення бюджетного запиту до проекту Державного бюджету України перед поданням його на розгляд Кабінету Міністрів України.

За частиною третьою статті 36 Бюджетного кодексу України на основі аналізу бюджетних запитів, що подаються відповідно до статті 35 цього Кодексу, та з урахуванням положень та показників на плановий бюджетний період, визначених Бюджетною декларацією, схваленою у році, що передує плановому, і рекомендацій Верховної Ради України щодо бюджетної політики (якщо такі рекомендації схвалені відповідно до частини шостої статті 152 Регламенту Верховної Ради України) Міністерство фінансів України готує проект закону про Державний бюджет України.

Згідно частини четвертої статті 36 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України під час підготовки проекту Державного бюджету України розглядає та вживає заходів для усунення розбіжностей з головними розпорядниками бюджетних коштів. Якщо узгодження не досягнуто, Міністерство фінансів України додає свій висновок з неузгоджених питань до зазначеного проекту, який подається Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини першої, третьої статті 37 Бюджетного кодексу України. Міністерство фінансів України подає Кабінету Міністрів України для розгляду проект закону про Державний бюджет України та вносить пропозиції щодо термінів і порядку розгляду цього проекту в Кабінеті Міністрів України.

Кабінет Міністрів України схвалює проект закону про Державний бюджет України та подає його разом з відповідними матеріалами Верховній Раді України та Президенту України не пізніше 15 вересня року, що передує плановому.

Згідно частини першої статті 44 Бюджетного кодексу України Державний бюджет України виконується за розписом, який затверджується Міністром фінансів України відповідно до бюджетних призначень у місячний строк з дня прийняття закону про Державний бюджет України. До затвердження розпису Державного бюджету України Міністром фінансів України затверджується тимчасовий розпис Державного бюджету України на відповідний період.

Порядок внесення змін до закону про Державний бюджет України визначено главою 9 Бюджетного кодексу України.

Згідно з частиною першою, третьою, п`ятою статті 52 Бюджетного кодексу України, Зміни до закону про Державний бюджет України можуть вноситися у разі:

1) відхилення оцінки основних прогнозних макропоказників економічного і соціального розвитку України від прогнозу, врахованого під час затвердження Державного бюджету України на відповідний бюджетний період;

2) перевиконання за підсумками трьох кварталів надходжень Державного бюджету України, врахованих у розписі Державного бюджету України на відповідний період, більше ніж на 15 відсотків відповідно до частини першої статті 53 цього Кодексу;

3) недоотримання за підсумками кварталу надходжень загального фонду Державного бюджету України, врахованих у розписі Державного бюджету України на відповідний період, більше ніж на 15 відсотків відповідно до частини другої статті 54 цього Кодексу;

4) необхідності збільшення обсягу коштів резервного фонду державного бюджету;

5) необхідності передачі коштів між загальним та спеціальним фондами державного бюджету відповідно до частини сьомої статті 13 цього Кодексу;

6) перевищення очікуваного обсягу витрат на обслуговування та погашення державного боргу, витрат, пов`язаних з виконанням гарантійних зобов`язань держави, та видатків на виплати за державними деривативами над обсягом коштів, визначеним законом про Державний бюджет України на таку мету, відповідно до абзацу другого частини шостої статті 16, частини сьомої статті 17 та пункту 35 розділу VI цього Кодексу;

7) необхідності оптимізації структури витрат державного бюджету в межах загального обсягу видатків та надання кредитів, затвердженого законом про Державний бюджет України, для забезпечення ефективного виконання Державного бюджету України, крім випадків, передбачених частинами шостою - дев`ятою статті 23 цього Кодексу;

8) зміни обставин у процесі виконання Державного бюджету України, из вимагають менших бюджетних асигнувань головним розпорядникам бюджетних коштів відповідно до частини третьої статті 23 цього Кодексу.

9) зарахування до загального чи спеціального фонду встановленого законом нового виду доходу державного бюджету на період до внесення відповідних змін до цього Кодексу відповідно до частини четвертої статті 29 цього Кодексу;

10) необхідності зменшення бюджетних асигнувань за порушення бюджетного законодавства відповідно до пункту 4 частини першої статті 117 цього Кодексу

Зміни до закону про Державний бюджет України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Проект закону про внесення змін до закону про Державний бюджет України може розглядатися у Верховній Раді України лише у разі наявності експертного висновку Міністерства фінансів України про підтримку такого законопроекту (крім поданих Кабінетом Міністрів України проектів законів, розробником яких є Міністерство фінансів України).

Розгляд проекту закону про внесення змін до закону про Державний бюджет України у Верховній Раді України здійснюється за процедурою, визначеною Регламентом Верховної Ради України, з урахуванням вимог цієї статті.

Слід врахувати, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1366 від 03.12.2024 Мінреінтеграції перейменовано на Міністерство національної єдності України.

24.01.2025 Кабінет Міністрів України визначив діяльність Міністерства національної єдності України (далі - Міннац`єдності), а також регламентував його повноваження і сфери компетенції.

До основних повноважень Міннац`єдності належить:

- забезпечення формування та реалізації державної політики з питань національної єдності України та спільного розвитку; української національної самосвідомості; інформаційної політики єдності України та стратегічних комунікацій (у частині повноважень з питань національної єдності України);

- формування та реалізація державної політики з питань забезпечення визначених законодавством України прав та інтересів осіб, які виїхали за кордон, зокрема внаслідок збройного конфлікту. А також створення умов для їх добровільного повернення до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні;

- сприяння в координації з Міністерством закордонних справ задоволенню національно-культурних, освітніх і мовних потреб осіб, які виїхали за кордон;

- сприяння утвердженню української національної й громадянської ідентичності.

31.12.2024 Кабінетом Міністрів України постановою від №1545 внесено зміни до Положення про Міністерство розвитку громад та територій України (далі - Мінрозвитку).

Згідно внесених змін Мінрозвитку є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику поміж іншого у сфері з відновлення регіонів, територій та інфраструктури, що постраждали внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Відповідно до внесених змін, Мінрозвитку відповідно до покладених на нього завдань поміж іншого вживає заходи до захисту прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, які порушені внаслідок збройного конфлікту та/або тимчасової окупації частини території України; збирає та аналізує інформацію про необхідність здійснення заходів із відновлення об`єктів інфраструктури (транспортної, енергетичної, житлово-комунальної, соціальної тощо) на тимчасово окупованій території, а також прилеглих до неї територіях: збирає та аналізує інформацію про необхідність забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб з тимчасово окупованої території та громадян України, які покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій території внаслідок або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту та/або тимчасової окупації та виїхали за кордон; бере участь у плануванні, розробленні, погодженні та реалізації проектів регіонального розвитку, розвитку дорожньо-транспортної та іншої інфраструктури, житлового фонду та системи життєдіяльності населення, що реалізуються за рахунок коштів міжнародної технічної допомоги та державного бюджету на тимчасово окупованій території в процесі її реінтеграції, а також прилеглих до неї територіях.

03.01.2025 Кабінет Міністрів України в розпорядженні № 10-р погодився з пропозицією Мінрозвитку щодо можливості забезпечення здійснення міністерством покладених на нього згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2024 № 1545 «Про внесення змін до Положення про Міністерство розвитку громад та територій України" функцій і повноважень.

У висновку, суд зазначає, що у відповідності до Бюджетного кодексу, положень Порядку №947, №767 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми за КПКВК 3901070 є Мінреінтеграції. Мінреінтеграції забезпечує складання бюджетної пропозиції та бюджетних запитів для подання Мінфіну відповідно до Бюджетної декларації та вимог інструкцій з підготовки бюджетних запитів з урахуванням планів діяльності на середньостроковий період, звітів про виконання паспортів бюджетних програм, результатів оцінки ефективності бюджетних програм, висновків про результати контрольних заходів, проведених органами, уповноваженими на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства, рішень Кабінету Міністрів України за результатами огляду витрат державного бюджету у терміни та порядку, встановлені Мінфіном.

Міністерство фінансів України відповідає за складання Бюджетної декларації та проекту закону про Державний бюджет України, яке фактично полягає у здійсненні аналізу поданих головними розпорядниками коштів державного бюджету бюджетних пропозицій та бюджетного запиту та вжиття заходів для усунення розбіжностей з головними розпорядниками коштів державного бюджету. Якщо узгодження не досягнуто, Міністерство фінансів України додає відповідну інформацію до Бюджетної декларації, що подається Кабінету Міністрів України або додає свій висновок з неузгоджених питань до зазначеного проекту, який подається Кабінету Міністрів України. Міністерство фінансів України забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України.

В свою чергу, законодавчу ініціативу здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до частини другої статті 96 та пункту 6 статті 116 Конституції України. Кабінет Міністрів України схвалює проект закону про Державний бюджет України та подає його разом з відповідними матеріалами Верховній Раді України та Президенту України не пізніше 15 вересня року, що передує плановому.

Головні розпорядники бюджетних коштів забезпечують уточнення бюджетних запитів з урахуванням прийнятих Кабінетом Міністрів України рішень щодо доопрацювання проекту закону про Державний бюджет України для подання до Верховної Ради України та у триденний строк подають їх до Міністерства фінансів України.

При цьому, розгляд та затвердження Державного бюджету України відбувається у Верховній Раді України за спеціальною процедурою, визначеною Регламентом Верховної Ради України.

Як встановлено судом, позивачу 03 лютого 2022 року протоколом №1 комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією російської федерації, при Департаменті соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, вирішено надати ОСОБА_1 , як співвласниці 1/3 квартири, грошову компенсацію за зруйноване житло внаслідок надзвичайної ситуації, у сумі 100,00 тис. грн. та наказом Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної держадміністрації від 09.02.2022 № 02-09/7/203-22 затверджені форми подання узагальнених списків постраждалих, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією російської федерації від 03.02.22 р. № 1, які були 10.02.22 р. за вихідним № 01-21/1016/0/201-22 засобами електронного зв`язку направлені до Мінреінтерграції, але позивач кошти не отримала оскільки у зв`язку із введеним в країні воєнним станом через військову агресію рф Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановою КМУ від 01.04.2022 № 401 було скорочено видатки та кошти за бюджетною програмою КПКВК 3901070 «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» спрямовані до резервного фонду державного Бюджету.

Відповідно, обставина скорочення видатків за бюджетною програмою КПКВК 3901070 постановою КМУ від 01.04.2022 № 401 пов`язана із оголошеним в країні воєнним станом та мало наслідки кошти за вказаною програмою спрямувати до резервного фонду.

Судом встановлено, що Мінфін надсилало листи від 07.08.2023 № 04110-08-2/21527, №04110-08-2/23207 головним розпорядникам коштів державного бюджету Про підготовку бюджетних запитів на 2024-2026 роки, на 2025-2027 роки із покликанням на Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні, яким введено воєнний стан в країні, складну макрофінансову ситуацію та відповідно до статті 34 Бюджетного кодексу України, з метою складання проекту Державного бюджету України на 2024-2027 роки доводило до головних розпорядників інструкції підготовки бюджетних запитів, що можуть запроваджувати фінансові обмеження, організаційні й інші вимоги, яких зобов`язані дотримуватися всі розпорядники бюджетних коштів у процесі підготовки бюджетних запитів, і граничні показники видатків та надання кредитів з державного бюджету на 2024-2027 роки, із наведенням основних макропоказників економічного і соціального розвитку.

15.08.2023 Мінреінтеграції надіслано листа до Мінфіна за №22/8-7778-23 щодо підготовки бюджетних запитів на 2024-2026 роки та надано пропозиції за бюджетними програмами згідно форм БЗ-1, БЗ-2, серед яких відсутня пропозиція за бюджетною програмою за КПКВК 3901070.

Мінреінтеграції в листі від 16.08.2024 № 22/9.1-6876-24 до Міністерства фінансів України вказувало, що існує нагальна потреба у поновленні бюджетної програми 3901070 у сумі 3 300,0 тис. грн., що свідчить про звернення щодо врахування нових бюджетних програм, поновлення бюджетних програм та додаткових видатків по діючих програмах державного бюджету у проєкті Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», що не заперечується Мінфіном.

Відповідно до листа Мінреінтеграції від 19.08.2022 № 22/12-5582-22, Додатків вбачається Графа « 2023 (проект)» пункту 3 «Стратегічні цілі та показники результату діяльності головного розпорядника коштів державного бюджету», графа « 2023 рік (проект)» пункту 4 «Розподіл граничного обсягу видатків/надання кредитів загального фонду державного бюджету на 2023 рік та індикативних прогнозних показників на 2024 і 2025 роки за бюджетними програмами» бюджетного запиту на 2023-2025 роки загальний фонд (Форма 2023-1) (що містить електронний підпис), графи « 2023 (проєкт)» пунктів 4.1. «Надходження для виконання бюджетної програми у 2021-2023 роках», 5.1. «Видатки за кодами економічної класифікації видатків бюджету у 2021-2023 роках», 6.1. «Видатки/надання кредитів за напрямами використання бюджетних коштів у 2021-2023 роках», 7.1. «Результативні показники бюджетної програми у 2021-2023 роках», графа «Обсяг видатків/надання кредитів, не забезпечений граничним обсягом (тис. грн)» пункту 12.4. «Нормативно-правові акти, виконання яких у 2023 році не забезпечено граничним обсягом видатків/надання кредитів загального фонду» бюджетного запиту на 2023-2025 роки індивідуальний (форма 2023-2), бюджетний запит на 2023 рік додатковий (форма 2023-3, п.1-2.1), пропозиції щодо капітальних видатків (КЕКВ 3110, 3150, 3160, 3210, 3230, 3240) y 2021-2022 роках та план на 2023 рік і показники, що їх характеризують, (додаток 3-а), пропозицій щодо плану капітальних видатків загального фонду державного бюджету на 2023 рік, (додаток 3-в) не містили пропозицій щодо врахування видатків на 2023 рік за бюджетною програмою за КПКВК 3901070.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 4.12 Інструкції з підготовки бюджетних запитів, затвердженої наказ Міністерства фінансів України від 06.06.2012 № 687 (який діяв на момент підготовки та подання бюджетного запиту) у пункті 11 наводиться аналіз результатів, досягнутих внаслідок використання коштів загального фонду у попередньому бюджетному періоді, очікувані результати у поточному бюджетному періоді та обґрунтування необхідності передбачення видатків або надання кредитів на плановий та наступні за плановим два бюджетні періоди (інформації, наведеної у пунктах 7-9).

Відтак, пункт 11 «Аналіз результатів, досягнутих внаслідок використання коштів загального фонду бюджету у 2021 році, очікувані результати у 2022 році, обґрунтування необхідності передбачення видатків/надання кредитів на 2023-2025 роки» містить виключно обґрунтування, яке має узгоджуватись з іншими графами та не є пропозицією щодо розподілення граничного обсягу показників на бюджетну програму.

За наявною у справі Мінреінтеграції формою 2023-2 в п. 6.1 зазначено про видатки з виплати грошової компенсації постраждалим на 2021 рік - 114 000,0 грн., на 2022 рік - 80 853,00 грн.

За показниками на 2021 -2023 роки в п. 7 форми Мінреінтеграції зазначено про кількість постраждалих, що потребують компенсації за 2021 рік - 788 осіб, у 2022 році 279 осію, кількість осіб, які отримали компенсацію у 2021 році - 509 осіб, у 2022 році 269 осіб, середній розмір компенсації на одну особу визначено 223,6 тис.грн. у 2021 році та 300,0 тис. грн.

Зокрема, суд враховує, що Мінреінтеграції за вказаною формою зазначено про те, що Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" на бюджетну програму за КПКВК 3901070 "Грошова компенсація постраждалим, житлові будники (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресію російської федерації" виділено 20000 тис. грн., що дозволило виплатити грошову компенсацію, в середній сумі 300 тис грн. - 74 постраждалим від загальної кількості 692 потенційних постраждалих. Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік" на бюджетну програму на КПКВК 3901070 передбачено видатки у розмірі 114 000 тис. грн., що дозволить виплатим грошову компенсацію, в середній сумі 300 тис. грн., 380 постраждалим або 61,5% від загальної кількості потенційних постраждалих. Виділивши в 2022 році на реалізацію зазначеної бюджетної програми 80 853 тис. грн, передбачається, що в 2022 році потенційно всім постраждалим, які цього потребують, відтак, логічним постане питання щодо виплати грошової допомоги постраждалим, житлові будники (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресію російської федерації. В той же час, з огляду на деокупацію тимчасово окупованих територій Донецький та Луганської областей, розмінування забруднених територій зазначених областей, а також звернення власників житлових будинків (квартир), які зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричинений збройною агресією рф, які тривалий відновлювали документи, що підтверджують, право власності на зазначене житло, або повернулися з закордону, пропонується передбачити програмою виплату грошової компенсації в 2023 році у розмір 14 700 тис.грн., що дозволить виплатити грошову компенсацію, в середній сумі 100 тис. грн., орієнтовно 49 постраждалим, та у 2024 році у розмірі 14 700 тис. грн., орієнтовно також 49 постраждалим. За інформацією Донецької та Луганської облдержадміністрацій, на територій Донецької та Луганської областей знаходиться орієнтовно 7408 пошкоджених об`єктів житлового фонду приватної форми власності. Передбачення в Держбюджеті на 2023 рік 68 544,6 тис. грн на виплату грошової допомоги постраждалим, житлові будинки (квартири) яких пошкоджено внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією рф та перебувають на контрольованих Україною територіях, дозволить виплатити грошову допомогу приблизно 600 постраждалим, або 8,2% від загальної кількості потенційних постраждалих. Передбачення в Держбюджеті на 2004 рік 70 425,8 тис. грн на виплату грошової допомоги постраждалим, дозволить виплатити грошовому допомогу приблизно 626 постраждалим, або 92% від загальної кількості потенційних постраждалих. Тому, враховуючи значну кількість пошкоджених об`єктів, бюджетну програму пропонується розширити, охопивши як пошкоджені так і зруйновані житлові об`єкти. Не виділення коштів з державного бюджету у належних обсягах призведе до невиконання постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 947 "Про затвердження Порядку надання та визначення розміру грошової допомоги або компенсації постраждалим від надзвичайних чайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання», неможливості вирішення питання щодо реалізації механізму надання грошової компенсації постраждалим, неможливості визначення кількості постраждалих, оцінки завданих збитків та підготовки претензії України до рф, напруги у суспільстві, посилення конфліктної ситуації та негативного ставлення населення, що проживає вздовж лінії розмежування до органів державної влади.

Суд враховує та зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» згідно якої кошти за бюджетною програмою КПКВК 3901070 «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» спрямовано до резервного фонду державного Бюджету є чинною.

Також, суд зазначає, що 07.05.2022 втратив чинність Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», за яким відбувалась в 2022 році реалізація бюджетної програми 3901070.

Суд вказує, що Мінреітеграції як головний розпорядник за вказаною вище формою зазначає про необхідність включення до бюджету програми КПКВК 3901070 на 2023 рік та необхідності її закладення у 2024 році, але судом не встановлено закладення головним розпорядником відповідних видатків як на 2023 рік.

22.05.2023 вступив в силу Закон України № 2923-ІХ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України».

13.12.2024 Кабінет Міністрів України постановою № 1432 затвердив Порядок надання внутрішньо переміщеним особам компенсації пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, який визначає критерії, умови та механізм надання внутрішньо переміщеним особам компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, за рахунок коштів, передбачених Мінсоцполітики за бюджетною програмою 2501530 «Соціальний захист громадян, які потрапили у складні життєві обставини».

Посилання позивача на Закон України №2923-ІХ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України», який 22 травня 2023 року набув чинності та дія останнього поширюється на постраждалих, у яких об`єкти нерухомого майна були пошкоджені/зруйновані з дня набрання чинності Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, суд зазначає як безпідставне застосування в обґрунтування поданого позову, оскільки її право на компенсацію встановлено та зафіксовано відповідним рішенням, кошти за знищене її майно визначено, та не закладення спірних коштів в бюджеті держави на поточний рік, починаючи з 2022 року за КПКВК 3901070, ще не свідчить про порушення державою гарантованих прав, яке належить забезпечити достатнім фінансуванням зазначеної відповідної бюджетної програми.

Закладення компенсаційних коштів за бюджетною програмою 2501530 «Соціальний захист громадян, які потрапили у складні життєві обставини» на відповідний рік передбачає за собою бюджетний процес та ухвалення Верховною Радою зокрема Закону Про Державний бюджет на відповідний рік.

За програмою 2501530 «Соціальний захист громадян, які потрапили у складні життєві обставини» згідно додатків до Закону Про Державний бюджет на 2024 рік закладено - 88 708 333,5 грн., та Законом Про Державний бюджет на 2025 рік закладено - 80 801 351,7 грн.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 15 Закону №2923-ІХ (доповненого Законом № 3979-IX від 18.09.2024) рішення про надання компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна, прийняті до набрання чинності цим Законом в порядку, визначеному місцевими програмами відновлення пошкоджених/знищених (зруйнованих) об`єктів нерухомого майна, вважаються такими, що прийняті у відповідності із цим Законом, відповідно протокол №1 від 03.02.2022 уповноваженої комісії Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про надання ОСОБА_1 компенсації за зруйноване житло у сумі 100 тис. грн. вважається таким, що прийнятне у відповідності до Закону №2923-ІХ, яке підлягає виконанню згідно діючого законодавства.

Та, враховуючи вищезазначене, суд у висновку вказує, що бюджетний процес передбачає в собі регламентований бюджетним законодавством процес між учасниками, якими є органи, установи та посадові особи, які наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов`язками з управління бюджетними коштами) щодо складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання, а також контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Відтак, діяльність відповідачів у процесі підготовки бюджетної програми, а саме запиту та пропозиції щодо грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, схвалення Бюджетної декларації та Закону Про Державний бюджет, при відповідній реалізації своїх бюджетних повноважень, не породжує для позивача правових наслідків, оскільки це є внутрішнім організаційним процесом складання та виконання бюджету, такі дії чи бездіяльність не мають за собою безпосередній вплив на права особи, порушення її інтересів.

Враховуючи зазначене, суд робить висновок про недоведеність позивачем бездіяльності відповідачів у забезпечені ефективного функціонування механізму виплати компенсації за зруйноване житло відповідно до бюджетної програми «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації» на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 947 «Питання виплати грошової компенсації постраждалим житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації».

Відповідно вимоги зобов`язального характеру та заявлена моральна шкода розгляду та задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженим Законом «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.04.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, на сьогодні не припинений/не скасований.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Підпунктом 2 пункту 4 вказаного Указу постановлено Кабінет Міністрів України невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

За змістом статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Згідно з частини першої статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом частини другої цієї статті в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

У практиці ЄСПЛ (рішення від 23.09.1982 у справі "Sporrong and Lцnnroth v. Sweden" ("Спорронґ і Льоннрот проти Швеції"), заяви №7151/75 та №7152/75, від 21.02.1986 у справі "James and Others v. the United Kingdom" ("Джеймс та інші проти Сполученого Королівства"), заява №8793/79, від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України", заяви №23759/03 та №37943/06, від 07.07.2011 у справі "Сєрков проти України", заява №39766/05, від 23.11.2000 у справі "Former King of Greece and Others v. Greece" ("Колишній король Греції та інші проти Греції"), заява №25701/94, від 22.01.2009 у справі "Bulves" AD v. Bulgaria" ("Булвес АД проти Болгарії"), заява №3991/03, від 02.11.2004 у справі "Трегубенко проти України", заява №61333/00, від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04) напрацьовано три критерії, які необхідно оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; 3) чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Відповідно до статті 8 Конституції України у її взаємозв`язку з приписами частини третьої статті 22, частини першої статті 64 Конституції України верховенство права (правовладдя) вимагає, щоб утручання в конституційні права і свободи людини завжди було домірним (п.2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 19.04.2023 №4-р(II)/2023).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, їх установлюють виключно Конституція і закони України, вони мають відповідати правомірній меті, бути обумовлені суспільною потребою досягнення цієї мети, домірними; у разі обмеження конституційного права (свободи) законодавець зобов`язаний запровадити таке нормативне регулювання, яке уможливить оптимальне досягнення правомірної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права (свободи) і не порушуватиме сутності такого права (пп.5.1 п.5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.03.2023 №3-р(II)/2023).

Відтак, правовідносини щодо соціального захисту громадян регулюються статтею 46 Конституції України, яка не передбачена частиною другою статті 64 Конституції України та норми Конституції є нормами прямої дії, а тому, підлягають обов`язковому виконанню. Відповідно, виконання вимог соціального захисту, що передбачені статтею 46 Конституції України можуть бути обмежені але такі обмеження мають бути обумовлені потребою держави на досягнення певної мети, що нормативно урегульоване на законодавчому рівні.

Суд вважає необхідним зазначити, що з огляду на прецедентну практику ЄСПЛ, а також враховуючи незабезпечення з боку держави виконання взятих на себе зобов`язань, передбачених Порядком № 947 щодо виплати позивачам (постраждалим) грошової компенсації за зруйноване житло внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією рф через фактичне зупинення фінансування відповідної бюджетної програми, тобто невиконання державою позитивного обов`язку, позивачі мають право вимагати від держави компенсації за це невиконання на підставі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необхідність встановлення компенсаційного механізму за пошкоджене/зруйноване майно в умовах збройного конфлікту підтверджена у численних рішеннях ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах: «Лоїзіду проти Туреччини» від 18 грудня 1996 року, заява № 15318/159; «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року, заява № 25781/94, «Чірагов та інші проти Вірменії» від 16 червня 2015 року, заява № 13216/05, «Саргсян проти Азербайджану» від 16 червня 2015 року, заява № 40167/06).

У справі «Докіч проти Боснії та Герцеговини» в рішенні від 27 травня 2010 року, заява № 6518/04, ЄСПЛ підкреслив, що заявник чітко виразив погодження на компенсацію замість реституції і, таким чином, отримав право на відповідну суму. ЄСПЛ також констатував відсутність компенсаційної схеми, яка відповідає стандартам та практиці цього суду, а розмір запропонованої Урядом компенсації за 1 кв. м визнав занадто малим, застосувавши критерій «ринкової вартості майна».

На підставі цієї практики ЄСПЛ, яка є сталою, а відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вона є джерелом права в Україні, так само виникають легітимні очікування щодо отримання компенсації за пошкоджене/зруйноване майно в результаті проведення антитерористичної операції, а мовою ЄСПЛ - збройного конфлікту на території, підконтрольній уряду України.

Суд враховує та зазначає, що згідно абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України визначено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Щодо способу захисту обраного позивачем в даній справі суд зазначає, що за статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно частини третьої статті 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд зазначає, що право на звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів визначено вказаною статтею 55 Конституції України, також статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оцінка обраному способу захисту позивача надається судом при вирішенні справи.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абзац другий частини другої статті 77 КАС України).

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України судом не встановлено бездіяльності відповідачів за заявленими доводами позивача, відповідачі діяли з дотриманням Конституції України, у відповідності до діючого законодавства та в межах своїх повноважень.

Протилежного позивачем достатніми доводами та доказами не доведено та не наведено.

Відповідно, заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди не вирішуються судом.

Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 та статті 143 КАС України, враховуючи висновки суду за наслідками вирішення справи, у суду відсутні процесуальні підстави для вирішення у справі питання щодо розподілу судових витрат. Від інших учасників по справі судові витрати до розподілу судом не заявлено.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий суддя Войтович І. І.

Судді: Горобцова Я.В.

Марич Є.В.