Справа № 380/6211/25
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 рокусправа № 380/6211/25

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої - судді Потабенко В.А.,

за участі секретаря судового засідання Согор А.Н.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Задерецького А.В., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якій, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 26.05.2025 та 15.08.2025, просить:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 якісно опрацювати та скерувати до ГУ ПФУ у Львівській області довідку станом на 01.01.2025 згідно ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ в редакції Закону України №2255 ІV від 16.12.2004;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 до довідки станом на 01.01.2025 внести:

- Посадовий оклад 36797,88 грн.;

- Оклад по військовому званню 13273,72 грн.;

- 40% надбавки 20028,64 грн.;

- 100% окладів грошового утримання 70100,24 грн.;

- 15% (ПО) 5519,68 грн. за таємність;

- 90% (ПО+ОВЗ+НВР) 63090,21 грн.;

- 33,3% (ПО+ОВЗ+НВР) 23343,37 грн. премія;

- 25% прожиткових мінімумів УБД 590,25 грн.

Всього: 232743,99 грн.

Кмах. = 0,75

Пенсія: 174557,99 грн.;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити йому недоплачену суму пенсії за період з 01.01.2008 по 01.01.2025, яка виникла виключно з вини останнього, в розмірі 48382574,26 грн. та 50000000,00 грн. моральної шкоди. Разом відшкодуванню підлягає 98382574,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачем у довідках про грошове забезпечення для призначення пенсії з 01.01.2008 систематично вказуються неправдиві дані, що має наслідком призначення пенсії в заниженому розмірі. Стверджує, що станом на 01.01.2025 не вірно зазначено його розмір грошового забезпечення, в результаті чого Пенсійним фондом України у Львівській області не правильно визначений розмір пенсії. Також позивач зазначив, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду.

Ухвалою суду від 31.03.2025 було залишено позовну заяву без руху з метою сплати позивачем судового збору в сумі 4239,20 грн. та надання доказів сплати судового збору в сумі 4239,20 грн.

10.04.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків (вх. №30142).

Ухвалою суду від 14.04.2025 було продовжено процесуальний строк.

24.04.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 34005).

Ухвалою суду від 05.05.2025 справу було прийнято до провадження та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

19.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх. №41158, в якому представник відповідача позовні вимоги заперечив, зазначивши, що позивач вже звертався до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою про встановлення додаткових видів грошового забезпечення у зменшеному розмірі, а саме: надбавка за особливості проходження служби - 1% та премія - 10%. Питання розрахунку додаткових видів грошового забезпечення з розміру прожиткового мінімуму на календарний рік не було предметом розгляду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 у справі №380/5345/24 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зменшення ОСОБА_1 в довідці від 16.11.2023 №С/17678 розміру надбавки за особливості проходження служби до 1% та премії до 10%. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, в якій на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, вказати розміри: надбавки за особливості проходження військової служби 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також щомісячної премії у середньому розмірі, що фактично була виплачена за відповідною посадою, визначеному згідно з Додатком 1 до доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з у 2023 році. На виконання даного рішення суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 підготував та надав до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку №1159/12/2110 від 06.02.2025 станом на 01.01.2023. У зазначеній довідці, відсоткове значення надбавка за особливості проходження служби змінено з 1% на 65%, а премії з 10% на 140%. Отже, предметом позову у справі № 380/5345/24 було встановлення у довідці додаткових видів грошового забезпечення у зменшеному розмірі, а не розрахунок додаткових видів грошового забезпечення. Таким чином, дії відповідача при складанні довідки станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії позивачу, представник відповідача вважає правомірними та такими що не суперечать рішенню суду у справі № 380/5345/24. Крім цього, представник відповідача покликався на п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (зі змінами), в якій зазначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з відповідним додатком. Рішення суду у справі № 380/5345/24 відповідачем виконано у повній відповідності із Законом та згідно резолютивної частини цього самого рішення. Про необхідність застосування у розрахунках надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення прожиткового мінімуму встановленого на 01.01.2023 в рішенні суду зазначено не було, а відтак рішення суду виконано у повному обсязі, а додаткові види грошового забезпечення розраховані виходячи з розміру 1762 гривні. Стосовно проведення саме розрахунку розмірів надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії суд не зобов`язував ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою позивача станом, в якій ці складові мають бути розраховані виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, а лише вказав, що у такій довідці обов`язково зазначаються відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, надбавка за особливості проходження служби та премія у конкретно визначеному розмірі за останньою штатною посадою, що і було зроблено відповідачем. Щодо вимоги позивач про виплату недоплаченої суми пенсії за період з 01.01.2008 по 01.01.2025 в розмірі 53753497,00 грн., то представник відповідача зазначив, що позивачем додано до позову довідку №1159/12/2110 від 06.02.2025 станом на 01.01.2023. Отже спірним питанням у цій справі №380/6211/25 є неправильний, на думку позивача, розрахунок у грошовому виразі додаткових видів грошового забезпечення. Розрахунок заборгованості за період з 2008 по 2025 роки складений позивачем самостійно та ґрунтується на припущеннях та немає відношення до довідки №1159/12/2110 від 06.02.2025, а відтак, підстав для задоволення позову в цій частині також не має. Враховуючи наведене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

26.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву за вх. №43263, в якій позивача пояснив, що його розрахунок заборгованості за період з 2008 по 2025 роки здійснений ним не відповідно до вимог закону. Зазначив, що відповідачем не вірно зазначені суми його посадового окладу, окладу за військове звання, підвищення УБД, коефіцієнт за вислугу років, що породило для позивача не правильне нарахування його пенсії. У зв`язку із чим, позивачем подано уточнення позовної заяви, в якій просить:

1. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 до довідки станом на 01.01.2025 внести:

- Посадовий оклад 36797,88 грн;

- Оклад по військовому званню 13273,72 грн;

- 40% надбавки 20028,64 грн;

- 100% окладів грошового утримання 70100,24 грн.

- 15% (ПО) 5519,68 грн за таємність;

- 90% (ПО+ОВЗ+НВР) 63090,21 грн;

- 33,3% (ПО+ОВЗ+НВР) 23343,37 грн премія;

- 25% прожиткових мінімумів УБД 590,25 грн;

Всього: 232743,99 грн.

Кмах. = 0,75

Пенсія: 174557,99 грн.;

2. зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити недоплачену суму пенсії з врахуванням пені в розмірі 48382574,26 грн (30793389,96 + 17589184,34).

3. за завдану ОСОБА_1 та його сім`ї довготривалу в часі моральну шкоду сплатити 20000000,00 грн.

Всього стягненню підлягає 68382574,26 грн.

13.06.2025 від позивача надійшло клопотання (вх. №49054), в якому просить проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з викликом учасників справи в підготовче засідання.

Ухвалою від 17.06.2025 розгляд справи продовжено здійснювати за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче судове засідання.

15.08.2025 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. №66735), в якій просив змінити суму визначену ним у відповіді на відзив на позовну заяву від 26.05.2025 за завдану йому моральну шкоду, та зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 50000000,00 грн. Всього стягненню підлягає 48382574,26 грн. та 50000000,00 грн. моральної шкоди. Разом відшкодуванню підлягає 98382574,26 грн.

25.08.2025 від відповідача надійшов відзив на заяву про зміну позовних вимог (вх. №68577), в якому пояснив, що позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про видачу довідки станом на 01.01.2025 згідно з ст. 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ, тому вимога про видачу довідки і внесення до неї визначених позивачем складових є передчасною. Позивачем заявлено вимогу про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 виплатити недоплачену суму пенсії в розмірі 48382574,26 грн. Однак, відповідно до ст. 99 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України. Виплата пенсій, в тому числі призначених до введення в дію цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду через установи ВАТ «Ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера або за його бажанням через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори, на підставі документів та у порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.01.2007 не здійснює функції з призначення, перерахунку, виплати та оформлення документів для виплати пенсій, що призначалися відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки такі передані Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області. Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. З огляду на встановлені фактичні обставини справи, предмет та підстави даного позову, представник відповідача зазначає про необґрунтованість позовних вимог та невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного, на його думку права, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 не наділений чинним законодавством повноваженнями на виплату та перерахунок пенсії. Також, представник відповідача зазначає, що позивач повинен обґрунтувати та надати належні докази на підтвердження факту заподіяння йому саме моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Також він повинен надати до суду обґрунтований розрахунок суми, яку він просить стягнути. Однак, позивачем необґрунтовано розмір завданої йому шкоди, а також не надано обґрунтований розрахунок суми, яку він просить стягнути.

02.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №70958), в якій зазначив, що розмір моральної шкоди розраховував відповідно до норм закону, оскільки через неправомірні дії відповідача йому спричинено моральну шкоду.

17.09.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку матеріальної та моральної шкоди. (вх. №74455).

Протокольною ухвалою від 17.09.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимог підтримав повністю, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 1965 року і 06.04.1993 виключений із списків особового складу частини.

З 07.04.1993 позивачу призначена пенсія ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку з переїздом до іншої місцевості особова-пенсійна справа ІНФОРМАЦІЯ_5 20.02.1996 була скерована до ІНФОРМАЦІЯ_6 для виплати пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 у справі №380/5345/24 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зменшення ОСОБА_1 в довідці від 16.11.2023 №С/17678 розміру надбавки за особливості проходження служби до 1% та премії до 10%; Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, в якій на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, вказати розміри: надбавки за особливості проходження військової служби 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також щомісячної премії у середньому розмірі, що фактично була виплачена за відповідною посадою, визначеному згідно з Додатком 1 до доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з у 2023 році.

На виконання даного рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 підготував та надав до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку №1159/12/2110 від 06.02.2025 станом на 01.01.2023. У зазначеній довідці, відсоткове значення надбавка за особливості проходження служби змінено з 1% на 65%, а премії з 10% на 140%.

Отже, предметом позову у справі № 380/5345/24 було встановлення у довідці додаткових видів грошового забезпечення у зменшеному розмірі, а не розрахунок додаткових видів грошового забезпечення.

Однак, на думку позивача, відповідачем не вірно зазначені суми його посадового окладу, окладу за військове звання, підвищення УБД, коефіцієнт за вислугу років, що породило для позивача неправильне нарахування його пенсії. Крім того, позивач вважає, що відповідачем протиправно не видано довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2025 відповідно до згідно з ст. 43 Закону України від 09.04.1992 №2262.

У зв`язку із чим, позивачем подано уточнення позовної заяви, в якій просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 до довідки станом на 01.01.2025 внести:

- Посадовий оклад 36797,88 грн.;

- Оклад по військовому званню 13273,72 грн.;

- 40% надбавки 20028,64 грн.;

- 100% окладів грошового утримання 70100,24 грн.;

- 15% (ПО) 5519,68 грн за таємність;

- 90% (ПО+ОВЗ+НВР) 63090,21 грн.;

- 33,3% (ПО+ОВЗ+НВР) 23343,37 грн. премія;

- 25% прожиткових мінімумів УБД 590,25 грн. Всього: 232743,99 грн.

Кмах. = 0,75. Пенсія: 174557,99 грн. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити недоплачену суму пенсії з врахуванням пені в розмірі 48382574,26 грн. (30793389,96 грн. + 17589184,34 грн.).

Вважаючи дії відповідача такими, що порушують право позивача на отримання належних йому коштів, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначено Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон - 2262).

Відповідно до ст. 10 Закону - 2262 та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» з 01.01.2007 року на органи Пенсійного фонду України покладені функції з призначення (перерахунку) і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до названого Закону.

Відповідно до ст. 99 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12), пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій, в тому числі призначених до введення в дію цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду через установи ВАТ «Ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера або за його бажанням через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори, на підставі документів та у порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто, до 01.01.2007 ІНФОРМАЦІЯ_2 був уповноважений на оформлення документів для призначення та виплати пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», наказів Міністра оборони України № 205 від 08.08.1994 «Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей» і № 161 від 27.06.1995 «Про затвердження Інструкції по організації роботи по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та членів їх сімей і соціальному обслуговуванню пенсіонерів в Міністерстві оборони України» (втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 15.02.2010 № 61, далі - Інструкція №161) та інших нормативно-правових актів.

Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністра оборони України від 19.08.2008 №407 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 06.11.2008 за №1079/15770 (далі Положення).

Відповідно до п. 2.9 Положення обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком з особової справи військовослужбовця.

Перед представленням військовослужбовців до звільнення з військової служби управління (відділ) особового складу уточнює дані про проходження ними служби, а в необхідних випадках і дані про навчання в цивільних вищих (або колишніх середніх) навчальних закладах до прийняття (призову) на військову службу, підтверджує в послужних списках з їх особових справ періоди служби та іншої діяльності, що підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні, і окремо - на умовах, передбачених пунктом 2.2 цього Положення, або на пільгових умовах, після чого разом з відповідними кадровими та фінансовими органами (п. 2.12 цього Положення) обчислює вислугу років для призначення пенсії.

Щодо військовослужбовців, пенсія яким призначається з урахуванням страхового стажу, управління (відділ) особового складу поряд з військовою службою уточнює і підтверджує також загальний страховий стаж (уключаючи час навчання) (п. 2.10 Положення).

Пунктом 2.12 Положення передбачено, що обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється:

- Департаментом фінансів Міністерства оборони України за поданням Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, Кадрового центру Збройних Сил України, Головного управління особового складу Генерального штабу Збройних Сил України, управлінь особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_8 , відділу особового складу ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також структурних підрозділів, які відповідають за кадрову роботу в структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України, - генералам, адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, прийнятим на військову службу за контрактом, які проходять військову службу в центральному апараті Міністерства оборони України, у Генеральному штабі Збройних Сил України та військових частинах центрального підпорядкування;

- фінансово-економічними управлінням ІНФОРМАЦІЯ_10 , Військово-Морських Сил Збройних Сил України і відділами соціального забезпечення територіальних управлінь оперативних командувань за поданням відповідних управлінь (відділів) особового складу - офіцерам, прапорщикам і мічманам управлінь (відділів) оперативних командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, прапорщикам і мічманам військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, їм відповідних і нижче.

Відповідно до п. 2.13 Положення при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3 до Положення). У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.

Попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) особового складу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього Положення), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) особового складу для долучення до особової справи військовослужбовця.

Після звільнення військовослужбовця з військової служби зазначений примірник особової справи разом з основним розрахунком вислуги років надсилається в обласний військовий комісаріат за обраним військовослужбовцем місцем проживання, а попередній розрахунок залишається в справах фінансового органу та зберігається протягом трьох років (п. 2.15 Положення).

Порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до ст. 17-1 Закону 2262 та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» визначено також Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення (перерахунку) пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 № 530 (далі - Положення № 530).

Пунктом 2.1. Положення № 530 визначено, що особам, звільненим з військової служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону, до вислуги років для призначення (перерахунку) пенсії зараховуються, зокрема, військова служба.

В свою чергу, п. 2.3. Положення № 530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення (перерахунку) пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах, зокрема, один місяць служби за три місяці, - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Тотожна за змістом норма права міститься також у п.п. «а» п. 3 Порядку №393.

Відповідно до п. 2.12. Положення № 530 обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення (перерахунку) пенсій здійснюється фінансово- економічними управліннями ІНФОРМАЦІЯ_10 - офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче;

За правилами п. п. 2.7 - 2.11 Положення № 530, вислуга років для призначення (перерахунку) пенсій військовослужбовцям обчислюється з дня зарахування їх на військову службу по день звільнення з військової служби. При призначенні (перерахунку) пенсій військовослужбовцям ураховуються тільки повні роки вислуги років або загального страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги чи страхового стажу в бік збільшення. Обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком з особової справи військовослужбовця.

Перед представленням військовослужбовців до звільнення з військової служби управління (відділ) особового складу уточнює дані про проходження ними служби, а в необхідних випадках і дані про навчання в цивільних вищих (або колишніх середніх) навчальних закладах до прийняття (призову) на військову службу, підтверджує в послужних списках з їх особових справ періоди служби та іншої діяльності, що підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні, і окремо - на умовах, передбачених пунктом 2.2 цього Положення, або на пільгових умовах, після чого разом з відповідними кадровими та фінансовими органами (п. 2.12 цього Положення) обчислює вислугу років для призначення пенсії.

Згідно з п. п. 2.13 - 2.15 Положення № 530 при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3 до Положення). У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.

Попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) особового складу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (п. 2.12 цього Положення), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) особового складу для долучення до особової справи військовослужбовця.

Після звільнення військовослужбовця з військової служби зазначений примірник особової справи разом з основним розрахунком вислуги років надсилається в обласний військовий комісаріат за обраним військовослужбовцем місцем проживання, а попередній розрахунок залишається в справах фінансового органу та зберігається протягом трьох років.

Отже, обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється Департаментом фінансів Міністерства оборони України або фінансово-економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України ще до того, як військовослужбовець вибуде зі списків особового складу військової частини, а обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки наділений тільки повноваженнями додатково включити період неврахованої служби військовослужбовців з дня складення розрахунку вислуги років відповідним органом по день звільнення з військової служби.

Судом встановлено, що з 07.04.1993 позивачу призначена пенсія ІНФОРМАЦІЯ_5 , а не ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.994 № 721 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 1 жовтня 1994 р., та порядок обчислення пенсій після 1 жовтня 1994 року», пенсії призначені органами соціального захисту населення до 1 жовтня 1994 р. відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» , збільшити з 1 жовтня 1994 р. в 2 рази.

До ІНФОРМАЦІЯ_6 особово-пенсійна справа позивача надійшла з уже призначеною пенсією у 1996 році.

Окрім того, відповідач не є органом соціального захисту населення.

Указом Президента України від 04.10.1996 № 923/96 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» Указ № 615/95 визнаний таким, що втратив чинність.

Щодо надбавки до грошового забезпечення.

Як зазначено в Указі № 615/95 надбавка за особливі умови служби та виконання особливо важливих завдань встановлюється з метою посилення соціального захисту військовослужбовців Збройних Сил України та відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону -2262 у редакції, що діяла на дату призначення пенсії позивачу, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей обчислюються з грошового забезпечення цих військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу. При цьому для обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугою строків служби, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 04.10.1996 № 923/96 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» у зв`язку з впорядкуванням грошового забезпечення військовослужбовців, Указ № 615/95 було скасовано, відповідно надбавка за службу в Збройних Силах України після скасування наказу особам, які проходили військову службу, не виплачувалася.

Частиною 3 ст. 63 Закону - 2262 в редакції чинній на 01.01.1996 було передбачено, що призначені військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей пенсії перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, при збільшенні грошового забезпечення осіб, які проходили службу, перераховувалися пенсії силовими структурами, зокрема пенсія позивача перераховувалася військкоматом, на обліку в якому він перебував.

Відповідно до ст. 10 Закону - 2262 з 01.01.2007 призначення, перерахунок та виплата пенсій військовослужбовцям здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Розміри та складові грошового забезпечення для військовослужбовців, а також осіб, які отримують пенсії за нормами Закону -2262, було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), яка набрала чинності 01.01.2008.

З метою реалізації ч. 3 ст. 63 Закону - 2262 (в редакції до 01.01.2017), якою було встановлено, що всі призначені за Законом № 2262 пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грозового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393» (далі - Порядок № 45).

При цьому ч. 3 ст. 43 Закону - 2262 визначала, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстроково1 служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення. враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням. процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах. установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, особи, які були на однакових посадах, і які були звільнені зі служби у різний час та отримували різні види та розміри грошового забезпечення, будуть отримувати однаковий розмір пенсії, а саме: раніше звільненій особі буде проведено перерахунок пенсії з грошового забезпечення (якщо воно було збільшено) пізніше звільненої особи. Обчислення розміру пенсії також здійснювалося однаково (зарахування вислуги років на єдиних умовах, з якої визначався відсоток розміру пенсії).

Саме для перерахунку пенсій, що здійснювався органами Пенсійного фону України, з 01.01.2008 Постановою № 45 було визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону - 2262 пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом - 2262, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 5 Порядку № 45 було передбачено, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.

Отже, цим самим було дотримано принцип єдності в пенсійному забезпеченні осіб, які були звільнені в різні періоди.

Як передбачено Порядком № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч. 2ст. 51 Закону - 2262. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Суд звертає увагу, що п. 5 Порядку № 45 також зазначено, що при підготовці довідок для перерахунку пенсій розміри та види грошового забезпечення визначаються за відповідними посадами осіб, які проходять службу.

Пунктом 6 Порядку № 45 визначено, що відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органи (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

Надбавка за службу в Збройних Силах України постановою № 1294 не передбачена для осіб, які проходили службу на дату проведення перерахунку пенсії (01.01.2008), а відповідно, і в довідку про складові та розмір грошового забезпечення позивачу не включалася.

Відповідно до постанови від 21.04.2010 № 318 «Про внесення змін до п. 5 Порядку № 45 проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення звільнених військової (далі - Постанова № 318) та внесено зміни щодо видів грошового забезпечення, які можуть бути враховані при перерахунку пенсій, а саме п. 5 Порядку № 45 доповнено положенням, які дають право на врахування щомісячних надбавок за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах «С», у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром «Байконур», якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 01.01.2008 для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Для осіб, які проходили службу у визначених абзацом 6 п. 5 Порядку № 45 умовах, які мали підвищений ризик та небезпеку для життя та здоров`я військовослужбовця, відсутні аналогічні посади в Збройних Силах України (відсутні атомні підводні човни, обслуговування та випробовування ядерної зброї), а прирівняні посади не можуть в повній мірі забезпечити належне право на пенсійне забезпечення осіб, які були під час служби залучені до таких умов служби.

Відповідно, було внесено зміни до абз. 5, який передбачав, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці 6 цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

При цьому, грошове забезпечення для військовослужбовців не змінювалося з 2008 року.

Однак після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка після внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103) набрала чинності з 01.03.2018, та визначила, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Дана постанова, в першу чергу, стосується осіб, які зараз проходять військову службу та отримають грошове забезпечення у збільшеному з 01.03.2018 розмірі.

Постановою № 103 були внесені зміни до низки нормативно-правових актів, а саме до Порядку № 45, відповідно до яких п. 5 було викладено в новій редакції, що мало на меті не допустити диспропорцій в пенсійному забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) через різні розміри грошового забезпечення та умови збільшення його розмірів.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 скасовано п. п. 1, 2 Постанови № 103 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо проведення з 01.01.2018 перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям, умов і розмірів виплати перерахованих сум пенсій.

Зазначеним рішенням суду було розглянуто питання перерахунку пенсій, призначених за Законом № 2262 з розміру та складових грошового забезпечення, визначених Постановою № 704.

Отже, надбавка за службу в Збройних Силах України, щодо якої позивач порушує питання, Постановою № 704, як і Постановою № 1294, не передбачена.

Судом також встановлено, що позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про видачу йому нової довідки станом на 01.01.2025 для направлення її до органів Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії згідно з ст. 43 Закону 2262.

Доказів зміни розміру грошового забезпечення та його складових для військовослужбовців, що було б підставою для формування та скерування ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до вимог ст. 43 Закону 2262 нової довідки станом на 01.01.2025 матеріали справи також не містять.

Відповідно до абз. 18 ст.43 Закону 2262 передбачено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Отже, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача за довідкою, ні доказів зміни грошового забезпечення, позовна вимога про видачу нової довідки станом на 01.01.2025 із зазначенням у ній певного розміру грошового забезпечення та його складових задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 виплатити недоплачену суму пенсії в розмірі 48382574,26 грн., оскільки відповідачем не правильно зазначено у довідці розмір його грошового забезпечення, то суд зазначає таке.

Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Отже, конструкцією цієї конституційної норми передбачено можливість застосування способів захисту права, в тому числі, не передбачених процесуальними нормами.

Гарантоване ст. 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п.9).

Способами захисту права є передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності по захисту прав.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Загальні способи звернення до адміністративного суду та захисту права у публічно-правових відносинах визначені ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України. Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, така особа має право звернутися до суду та просити про їхній захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Вирішуючи справу по суті, суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю. А у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Тобто, встановивши порушене право заявника, суд має захистити його право, а з іншого боку, суд не повинен допустити хаосу у правозастосуванні.

Суд зазначає, що для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з яким ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, предмет та підстави даного позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем заявлено вимогу про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 виплатити недоплачену суму пенсії в розмірі 48382574,26 грн, однак, позивачем не враховано те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не наділений чинним законодавством повноваженнями на виплату та перерахунок пенсії.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що ж стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50000000,00 грн., суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач, серед іншого, покликається на неправомірні дії та бездіяльність відповідача, в результаті чого йому та його сім`ї спричинено моральну шкоду, які оцінює в розмірі 50000000,00 грн.

Положеннями ст. 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

За приписами ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі ст. с1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, у такому випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків тощо.

Такий висновок щодо застосування норм права у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, наведений у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №460/1060/19.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 року по справі №804/2252/14, від 21.02.2019 по справі №670/499/16-а, від 28.02.2019 по справі №804/7085/16.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтю 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 (Заява № 67534/01) Європейським судом у п. 52 зазначено, що Суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).

Заявляючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000000,00 грн., позивач покликався на завдання діями відповідача моральної шкоди.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про спричинення позивачу моральну шкоди та які підтверджують наявність будь-яких наслідків такої шкоди.

Таким чином, позивач не довів завдання йому моральних страждань у тій мірі, з якою пов`язується наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача. Наданий позивачем розрахунок моральної шкоди судом до уваги не приймається, оскільки такий нічим не обґрунтований.

Оскільки позивач не надав суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, також ним не доведено завдання такої шкоди, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та завданою шкодою, а тому підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 50000000,00 грн. відсутні та в цій частині вимоги не підлягають до задоволенню.

Також слід звернути увагу, що у задоволенні вимог, з якими позивач пов`язує право на відшкодування йому моральної шкоди, судом відмовлено.

Інші доводи учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють. В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Застосовуючи цей підхід в контексті обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити, оскільки під час судового розгляду не встановлено фактів порушення прав позивача, про які йдеться в позові.

Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна