Справа № 260/2234/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

10 листопада 2025 рокум. Ужгород№ 260/2234/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В. розглянувши заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 260/2234/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2024 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у невиконанні протягом тривалого часу виконавчого листа Берегівського районного суду Закарпатської області по справі за № 297/1514/16-ц. Зобов`язано Державну казначейську службу України здійснити виконання виконавчого листа Берегівського районного суду Закарпатської області по справі №297/1514/16-ц щодо стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 174658,12 гривень. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1746,58 грн.

13 жовтня 2025 року позивачем до суду подано заяву в якій просить встановити судовий контроль за виконанням Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/2234/23 від 24 січня 2024 року.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про встановлення судового контролю у порядку письмового провадження, оскільки у відповідності до статті 382 КАС України у судовому засіданні з повідомленням сторін вирішується питання про накладення штрафу.

Згідно вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Надаючи оцінку подану позивачем заяви про встановлення судового контролю та матеріалам даної адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказана стаття не визначає чіткого порядку реалізації права особи та можливості суду на встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Однак, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду сформованої в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, можливо і після ухвалення судового рішення по суті спору на підставі окремо поданої заяви.

Отже, позивач не позбавлений можливості звернутися із заявою про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

Окремо необхідно вказати, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень під час прийняття рішення або після винесення такого, однак суд наділений відповідним правом, а не обов`язком.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

На підставі вищенаведеного, аналізуючи правові норми статті 382 КАС України, та, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що суд вправі встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як у судовому рішенні за результатами вирішення справи по суті, так і після ухвалення судового рішення, яким вирішено спір по суті.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів на користь ймовірного невиконання рішення суду відповідачем, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Законом України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень суду, які орган виконавчої служби застосовує у випадку невиконання рішення суду у добровільному порядку.

Суд зазначає, що держава забезпечує виконання судових рішень, що виявляється у існуванні окремого державного інституту, який передбачає виконання рішень суду, що набрали законної сили у примусовому порядку у випадку невиконання боржниками таких рішень у добровільному порядку.

Судове рішення у даній справі набрало законної сили 03 червня 2024 року.

Як слідує із Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» 17 жовтня 2024 року Закарпатським окружним адміністративним судом у справі № 260/2234/23 видано два виконавчі листи:

- «Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, Київська область, 01601, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1746,58 грн. (одна тисяча сімсот сорок шість гривень п`ятдесят вісім копійок).»;

- «Зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання виконавчого листа Берегівського районного суду Закарпатської області по справі №297/1514/16-ц щодо стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 174658,12 (сто сімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят вісім гривень дванадцять копійок).».

Як встановлено судом, в провадженні Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відділ примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження ВП № 76803519 з примусового виконання виконавчого листа № 260/2234/23, виданого 17 жовтня 2024 року Закарпатським окружним адміністративним судом про зобов`язання Державну казначейську службу України здійснити виконання виконавчого листа Берегівського районного суду Закарпатської області по справі №297/1514/16-ц щодо стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 174658,12 (сто сімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят вісім гривень дванадцять копійок)..

18 грудня 2024 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавче провадження ВП № 76803519 з примусового виконання виконавчого листа № 260/2234/24, виданого 17 жовтня 2024 року Закарпатським окружним адміністративним судом на момент звернення позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відкрито. Що підтверджується відомостями автоматизованої системи з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

У свою чергу, матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки, завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є саме виконавче провадження, яке здійснюється органами державної виконавчої служби, відтак підстав для встановлення судового контролю немає.

Представник позивача стверджує, що неодноразово звертався до органу Державної виконавчої служби із заявами щодо невиконання рішення суду. Проте жодних доказів оскарження бездіяльності державного виконавця в судовому порядку позивач не надав.

З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись статтями 229, 248, 256, 382 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 260/2234/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 256 КАС України та може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Іванчулинець