Справа № 640/10832/21
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Чернівці Справа № 640/10832/21

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Петрович Я.Ф., представників позивача Антоненко Н.О. та Антоненка В.П., представника відповідача Кошарської А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-збутове підприємство Нафтогаз-Нафтопродукт до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-збутове підприємство Нафтогаз-Нафтопродукт звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 серпня 2020 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи; встановлено строки для подання заяв по суті справи; витребувано докази у відповідача.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду м. Києва на підставі Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 №2825-IX (зі змінами, внесеними згідно із Законом №3863-IX від 16.07.2024) та розробленого на виконання цього Закону Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 16.09.2024 №399, яким визначено порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України, дану адміністративну справу було передано на розгляд та вирішення Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року прийнято дану справу до свого провадження; роз`яснено учасникам справи, що розгляд цієї справ починається спочатку; вирішено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; замінено відповідача у даній справі з Головного управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ ВП: 44116011 вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ); встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-збутове підприємство Нафтогаз-Нафтопродукт та призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання

Згідно поданих позивачем заяв по суті справи, письмових пояснень та пояснень, наданих у судовому засіданні, в обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 500000,00 грн за здійснення оптової торгівлі пальним без наявної ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі, позивач указував про недопущення зазначеного порушення та про здійснення за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20 у перевіряємий період реалізації пального з пересувного акцизного складу, а саме з автомобілів, що не підпадає під визначення місць оптової або роздрібної торгівлі пальним. Крім цього, позивач вказував про необ`єктивність проведення відповідачем фактичної перевірки та про вибірковість дослідження наданих до перевірки документів, які свідчили про реалізацію пального з пересувних (рухомих) акцизних складів. Також позивач вказував про оскарження податкового повідомлення-рішення від 10 серпня 2020 року № в адміністративному порядку та про те, що рішення про результати розгляду його скарги було прийнято з порушенням гранично встановленого законом строку прийняття, що свідчить про задоволення вимог скарги за її мовчазним визнанням, відповідно оскаржуване податкове повідомлення-рішення не створює подальших наслідків як акт індивідуальної дії. Крім того, вказував і про повторність притягнення його до фінансової відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Згідно поданих відповідачем заяв по суті справи та пояснень, наданих у судовому засіданні, податковий орган зазначав про безпідставність та необґрунтованість позову, вказуючи при цьому про законність оскаржуваного рішення, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 500000,00 грн за здійснення оптової торгівлі пальним без наявної ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі, що було встановлено під час проведення фактичної перевірки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та визнавалося сторонами справи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-збутове підприємство «Нафтогаз-Нафтопродукт» зареєстроване як юридична особа з 15 березня 2010 року, є платником податку на додану вартість.

27 серпня 2019 року Державною фіскальною службою України позивачу видано ліцензію №01687 на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, терміном дії до 27 серпня 2024 року.

Згідно заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів за формою № 1-АКПС від 12 вересня 2019 року № позивачем зареєстровано акцизний склад за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20 з уніфікованим номером 1012129, який взято на облік як об`єкт оподаткування.

На акцизному складі позивача за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, наявні наступні ємкості: стальний резервуар РГС-25 місткістю 25 м3 та стальний резервуар РГС-30 місткістю 30 М3.

На виконання наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 26 лютого 2020 року №2274 та на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, уповноваженими особами Головного управління ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку щодо суб`єкта господарювання ТОВ «Виробничо-збутове підприємство «Нафтогаз-Нафтопродукт» за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює придбання та реалізацію пального.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві складено акт від 05 червня 2020 року №1248/26-15-32-07/37036163, в якому вказано про виявлення ході перевірки факти реалізації ТОВ «Виробничо-збутове підприємство «Нафтогаз-Нафтопродукт» пального з акцизного складу за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, в адресу контрагентів-покупців без отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, чи порушено вимоги частини восьмої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивач подавав до Головного управління ДПС у м. Києві заперечення на акт перевірки, в якому вказано, зокрема, про допущення контролюючим органом порушень вимог податкового законодавства з питань проведення фактичних перевірок та неврахування відомостей первинної документації, які, на думку позивача, доводять реальність господарських операцій з оптового продажу палива, право на яке надано ліцензією №01687.

Результати розгляду поданих позивачем заперечень на акт перевірки оформлені листом Головного управління ДПС у м. Києві від 05 серпня 2020 року №109555/10/26-15-32-07-19, яким залишено без змін висновки акту перевірки від 05 червня 2020 року №1248/26-15-32-07/37036163, а заперечення на акт без задоволення.

На підставі акту перевірки від 05 червня 2020 року №1248/26-15-32-07/37036163 Головним управлінням ДПС в м. Києві винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2020 року №, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абзацу 8 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 500000,00 грн.

07 жовтня 2020 року позивач подав скаргу до Державної податкової служби України на податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2020 року №, за результатом розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 31 грудня 2020 року №37091/6/99-00-06-03-02-06 залишено без задоволення скаргу ТОВ «Виробничо-збутове підприємство «Нафтогаз-Нафтопродукт», а податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2020 року № без змін.

За таких обставин, не погоджуючись із рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481-95-ВР (Закон №481-95-ВР у редакції на час виникнення спірних відносин).

У статті 1 Закону №481-95-ВР наведено, зокрема, такі визначення:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам;

- місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно з частиною восьмою статті 15 Закону №481-95-ВР суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Частиною другою статті 17 Закону №481-95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Як вбачається з обставин справи, висновку про порушення позивачем частини восьмої статті 15 Закону №481-95-ВР, що виразилося у реалізації пального з акцизного складу за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20 без отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, відповідач дійшов здійснивши перевірку таких акцизних накладних: від 04.10.2019 року щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР», від 31.10.2019 року щодо реалізації позивачем пального ТОВ «Київтрансенерго», від 05.12.2019 року щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР», від 31.10.2019 року щодо реалізації позивачем пального ТОВ «Київтрансенерго», від 24.10.2019 року щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР», від 18.10.2019 року щодо реалізації позивачем пального ТОВ «Єро-авто-альянс», від 05.10.2019 року щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР», від 08.11.2019 року щодо реалізації позивачем пального ПП «Універсал-Транс», від 27.11.2019 року щодо реалізації позивачем пального ПП «Універсал-Транс».

Так, відповідно до пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України (у редакції на час складення указаних акцизних накладних) платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального або спирту етилового, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального або спирту етилового, а також при здійсненні операцій, які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування.

Виробник пального, а також особа, яка здійснює розлив пального у споживчу тару ємністю до 5 літрів (включно), зобов`язані скласти акцизну накладну на обсяги такого пального.

Виробник спирту етилового, що здійснює розлив спирту етилового, який використовується як лікарський засіб, у флакони з медичного скла об`ємом не більше 100 кубічних сантиметрів, зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги такого спирту етилового.

В акцизній накладній зазначаються в окремих полях такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер акцизної накладної з номером примірника; б) дата складання акцизної накладної; в) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник акцизного податку, - особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий; г) код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий, та суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового; ґ) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового; д) код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД; е) опис пального або спирту етилового; є) обсяг пального в літрах, приведених до температури 15° C, або обсяг спирту етилового в декалітрах 100-відсоткового спирту, приведених до температури 20° C; ж) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, з якого реалізовано пальне або спирт етиловий; з) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на який отримане пальне; и) номер реєстрації транспортного засобу в уповноважених органах відповідної держави та тип і ємність транспортного засобу - акцизного складу пересувного; і) ознака напряму використання та умов оподаткування пального або спирту етилового; ї) ознака щодо реалізації пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним; й) ознака щодо ввезення пального або спирту етилового на митну територію України; к) ознака щодо реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий; л) ознака щодо реалізації пального на умовах, визначених пунктом 229.8 статті 229 цього Кодексу, із зазначенням реквізитів податкового векселя, суб`єктів господарювання, які здійснюють авіапаливозабезпечення згідно з чинним сертифікатом на відповідність вимогам авіаційних правил України на здійснення наземного обслуговування, або суб`єктів літакобудування, або замовників, які здійснили закупівлю для забезпечення потреб держави або територіальної громади відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", або підприємств, установ та організацій системи державного резерву; м) адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

При реалізації пального через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, обов`язкові реквізити акцизної накладної, що ідентифікують отримувача пального, визначені підпунктами "г" та "ґ" цього пункту: можуть не заповнюватися виключно при реалізації пального не суб`єкту господарювання; обов`язково заповнюються при реалізації пального суб`єкту господарювання із зазначенням даних, що ідентифікують такого суб`єкта господарювання.

При реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий, складається одна акцизна накладна на реалізацію пального з акцизного складу на такий інший акцизний склад із зазначенням у такій акцизній накладній ідентифікаційних даних такого акцизного складу пересувного.

З наданих відповідачем у ході судового розгляду справи акцизних накладних, які були предметом перевірки податкового органу (акцизні накладні від 04.10.2019 року, 05.10.2019 року, від 18.10.2019 року, від 24.10.2019 року, від 31.10.2019 року, від 08.11.2019 року, від 27.11.2019 року, від 05.12.2019 року щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР», ТОВ «Київтрансенерго», ТОВ «Єро-авто-альянс», ПП «Універсал-Транс») вбачається зазначення у них у графі «Акцизний склад, з якого фізично відвантажене (відпущене) пальне» уніфікований номер 1012129, тобто номер акцизного складу, який належить позивачу за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20. Водночас у графі «Пересувний акцизний склад, з якого фізично відвантажене (відпущене) пальне» інформація відсутня.

При цьому, згідно обставин справи, позивач не мав ліцензії на право оптової торгівлі пальним на місце оптової торгівлі пальним за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими висновки податкового органу, зроблені за результатом проведення фактичної перевірки позивача на підставі аналізу бази ЄРАН 2019 року за період з 01.07.2019 року по 21.03.2020 року та наведених вище акцизних накладних, про те, що позивачем було реалізовано пальне саме з акцизного складу, за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, на який станом на дати реалізації пального у позивача була відсутня ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі.

Отже, висновок про порушення позивачем вимог частини восьмої статті 15 Закону №481-95-ВР та про наявність підстав для застосування штрафу згідно частини другої статті 17 Закону №481-95-ВР є правомірним, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає.

Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд при застосуванні наведених вище норм матеріального права за подібних обставин у постанові від 10 жовтня 2023 року по справі №500/1301/20.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому суд зазначає про відхилення доводів позову та наданих на їх підтвердження доказів (договори поставки, товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів) про здійснення за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20 у перевіряємий період реалізації пального з пересувного акцизного складу (з автомобілів), оскільки такі твердження позивача спростовуються відомостями у досліджуваних податковим органом акцизних накладних від 04.10.2019 року, 05.10.2019 року, від 18.10.2019 року, від 24.10.2019 року, від 31.10.2019 року, від 08.11.2019 року, від 27.11.2019 року, від 05.12.2019 року щодо реалізації позивачем пального ПП «Авен-ЄЗЄР», ТОВ «Київтрансенерго», ТОВ «Єро-авто-альянс», ПП «Універсал-Транс» саме з належного позивачу акцизного складу з уніфікованим номером 1012129, тобто з акцизного складу за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.

У вказаних акцизних накладних у графі «Пересувний акцизний склад, з якого фізично відвантажене (відпущене) пальне» інформація відсутня, що спростовує твердження позивача про реалізацію ним пального згідно досліджуваних податковим органом акцизних накладених з пересувного акцизного складу (з автомобілів).

До того ж, за змістом наданих позивачем товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) відвантаження нафтопродуктів на адресу покупців (ПП «Авен-ЄЗЄР», ТОВ «Київтрансенерго», ТОВ «Єро-авто-альянс», ПП «Універсал-Транс») відбувалося за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.

Щодо тверджень позивача про необ`єктивність проведення відповідачем фактичної перевірки та про вибірковість дослідження наданих до перевірки документів, то такі є необґрунтованими та ґрунтуються на власній оцінці позивача обставин перевірки.

При цьому позивачем у ході судового розгляду справи не заперечувалась правомірність призначення та проведення податковим органом фактичної перевірки.

Стосовно доводів позову про порушення податковим органом строку розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 10 серпня 2020 року №, то такі оцінці не підлягають, адже рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 31 грудня 2020 року №37091/6/99-00-06-03-02-06 не є предметом цього позову. До того ж такі доводи позову не спростовують факт допущення позивачем порушення частини восьмої статті 15 Закону №481-95-ВР.

Щодо тверджень у позові про незаконність повторного притягнення позивача до відповідальності оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 10 серпня 2020 року №, то такі є помилковими, адже з податкового повідомлення-рішення від 14 травня 2020 року №, про яке указано у позові в обґрунтування таких доводів, вбачається його винесення на підставі акту перевірки №813/26-15-32-07/37036163 від 16 березня 2020 року, тобто на підставі іншого акту перевірки, аніж того, на підставі якого прийнято оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення (акт перевірки №1248/26-15-32-07/37036163 від 05 червня 2020 року). Отже, названі податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом щодо позивача за різних обставин, досліджуваних під час проведення двох різних перевірок.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів незаконність оскаржуваного рішення, при винесенні якого відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року (08 та 09 листопада 2025 року вихідні дні).

Повне найменування учасників справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-збутове підприємство Нафтогаз-Нафтопродукт (12440, Житомирська область, Житомирський район, с. Зарічани, вул. Бориса Тена, 4, ), відповідач Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Суддя О.П. Лелюк