Справа № 462/3334/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 462/3334/25 пров. № А/857/28010/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Носа С.П.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції,

на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 червня 2025 року (суддя Боброва Ю.Ю., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львівё дата складання повного тексту 25.06.2025),

в адміністративній справі №462/3334/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови і закриття провадження у справі,

встановив:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПП у Львівській області ДПП, в якому просив постанову винесену інспектором патрульної поліції Васівим Михайлом Йосифовичем серії ББА №135270 від 25 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити. Повернути понесені позивачем судові витрати.

Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25.06.2025 року позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №135270 від 25.04.2025, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП України, винесену відносно ОСОБА_1 скасовано. Провадження про притягнення ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення ч.2 ст.122 КУпАП закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 605,60 грн. судових витрат на відшкодування судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення лише з тієї підстави, що наданий суду відеозапис є неналежним та недопустимим через відсутність відомостей про технічний засіб в оскаржуваній постанові.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Суд встановив такі фактичні обставини справи.

Старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №135270 від 25.04.2025, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510,00 грн (а.с.7).

Із змісту вказаної вище постанови видно, що підставою для винесення цієї постанови серія ББА №135270 від 25.04.2025 стало те, що 21.04.2025 року о 19.47 год у м. Львів на перехресті вул. Кульпарківська Героїв УПА, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Geely Emgrand 7 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та при зміні напрямку руху не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив вимоги п.8.7.3«е» та п.9.2«б» Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122, ч.2 ст.122, ч.2 ст.36 КУпАП.

Не погодившись із такою постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, перевіривши оскаржене рішення суду на предмет законності та обґрунтованості, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту скоєння позивачем правопорушення, вказаного в оспорюваній постанові.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходять з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.7.3«е» ПДР передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп- лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).

Відповідно до п.9.2«б» ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що частинами 1 та 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень п.п.3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що невнесення у постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності відомостей про спосіб фіксації адміністративного правопорушення, а зокрема, про порушення ПДР, не може бути безумовною та самостійною підставою для скасування такої постанови. Не зазначення в постанові відомостей про відеозапис та/або технічний засіб не може призводити до автоматичного визнання такої постанови протиправною вцілому.

Крім цього, слід враховувати, що фіксація обставин події адміністративного правопорушення може бути проведена у різний, не заборонений законодавством спосіб.

Так, відповідно до статей 251, 252 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими доказами.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У розглядуваній справі колегія суддів враховує, що на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови відповідач надав суду файл відеозапису video_2025-05-26_16-07-29.mр4 подій, що відображені в оскарженій постанові, а також відеозаписи про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Переглянувши video_2025-05-26_16-07-29 колегія суддів встановила, що позивач 21.04.2025 року близько 19.47 год., у м. Львів на перехресті вул. Кульпарківська - Героїв УПА, керуючи транспортним засобом Geely Emgrand 7 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений - червоний сигнал світлофора та при зміні напрямку руху не увімкнув світловий покажчик лівого повороту, чим порушив вимоги п.8.7.3«е» та п.9.2«б» ПДР.

Зокрема, на цьому відеозаписі видно, що о 19:47:38 - світлофор на перехресті вул. Кульпарківська - Героїв УПА спочатку подає жовтий сигнал, при цьому ТЗ, яким керував позивач, проїжджає стійку дорожнього знаку 1.33 "Діти" та знаходиться перед перехрестям вул. Кульпарківська Порохова. Видно, що працюють стоп сигнали на ТЗ, яким керував позивач і транспортний засіб рухається повільно.

О 19:47:41 - світлофор на перехресті вул. Кульпарківська - Героїв УПА подає червоний сигнал, при цьому видно що працюють стоп сигнали на ТЗ, яким керував позивач, автомобіль рухається повільно і надалі змінює напрямок руху (перестроювання) в ліву смугу руху, при цьому не подає світловий сигнал лівого повороту та продовжує рух через перехрестя на заборонений - червоний сигнал світлофора.

Отже, суд апеляційної інстанції формує висновок, що позивач не зупинив свій транспортний засіб у місці, визначеному пунктом 8.10 ПДР та проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги пункту 8.7.3 «е» ПДР, а також при зміні напрямку руху не увімкнув лівий світловий покажчик повороту, чим порушив вимоги п.9.2«б» ПДР, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Також суд встановив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення був перенесений на 25.04.2025. При цьому, як видно з досліджених судом відеозаписів, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції роз`яснив позивачу його права, що передбачені статтею 268 КУпАП, суть правопорушення, було представлено водію (позивачу) відеодоказ вчиненого порушення.

Обставини вчинення позивачем адміністративних правопорушень повністю викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається, що 21.04.2025 року о 19.47 год у м. Львів на перехресті вул. Кульпарківська Героїв УПА, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Geely Emgrand 7 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та при зміні напрямку руху не увімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив вимоги п.8.7.3«е» та п.9.2«б» ПДР, двічі скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі встановлених у справі фактичних обставин та наведеного правового регулювання спірних правовідносин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції у Львівській області ДПП 25.04.2025 обґрунтовано винесена спірна постанова та підстави для її скасування відсутні. Відповідач надав суду достатні докази на підтвердження обставин порушення позивачем законодавства про дорожній рух, зокрема, про вчинення порушень ПДР України з недотримання вимог, визначених п.8.7.3«е» та п.9.2«б» ПДР, скоївши адміністративні правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Отже, підстави для скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення серії ББА №135270 від 25.04.2025 року відсутні, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновок суду першої інстанції щодо недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, то з урахуванням приписів статті 139 КАС України немає підстав для відшкодування позивачу судових витрат по сплаті судового збору.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нової постанови суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задоволити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 червня 2025 року в адміністративній справі №462/3334/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і закриття провадження у справі скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
С. П. Нос
Повний текст постанови суду складено 07.11.2025 року