Справа № 120/1320/24
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 листопада 2025 р. Справа № 120/1320/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №25 від 18.12.2023 їй відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, згідно з ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачам строки для подання відзиву на позовну заяву.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи доводи відзиву, представник відповідача зазначає, що 15.12.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, згідно з Законом №1058. За принципом екстериторіальності вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення №25 від 18.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, згідно з ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

За результатами розгляду заяви з доданими документами встановлено, що станом на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивачки становить 17 років 8 місяців 23 дні.

За результати розгляду документів, доданих до заяви, до розрахунку страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з вкладишеи в трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки відсутній запис в трудовій книжці про видачу вкладиша. Так, коли у трудовій книжці заповнені всі сторінки відповідних розділів, її доповнюють вкладишем (п. 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі Інструкція № 58). Вкладиш вшивається до трудової книжки, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що й трудова книжка. Без неї вкладиш вважається недійсним. Про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки зверху ставлять штамп розміром 10х25 мм з написом Виданий вкладиш, тут зазначають серію та номер вкладиша. У разі кожної наступної його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія та номер вкладиша. Також до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби в Молдові з 15.06.1984 по 12.10.1989, оскільки ПМР не с суб`єктом міжнародного права, будь - які двохсторонні угоди між нею та Україною відсутні, а інші довідки, які були б видані компетентними органами Республіки Молдова та підтверджували страховий стаж у цей період позивачем надані не були. Крім того, до страхового стажу не враховано період проходження військової служби з 26.03.1993 по 20.08.1996, згідно з довідкою № 1103 від 14.09.2021, виданою Міністерством оборони України, оскільки період перетинається з періодом проходження військової служби згідно з довідкою № 5/188063 від 13.10.2021 про проходження військової служби за 1993-1994 роки та довідкою № 8/188063 від 08.10.2021 за період з 26.03.1993 по 12.08.1996, виданою міністерством оборони російської федерації, так як вказаний період проходження військової служби потребує перевірки.

Крім того, зазначено, що умови пенсійного забезпечення осіб в Україні, які працювали/проходили військову службу в російській федерації та набули у наведеній державі відповідного стажу, регулювалося Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Відповідно до ст. 1 Угоди СНД, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснювалося відповідно до законодавства держави, на території якої вони проживають.

Проте, з 19.06.2023 року Україна припинила участь в наведеній Угоді. Відтак, принципи та засади пенсійного забезпечення, що раніше передбачалися наведеною Угодою для осіб, які набули певні періоди страхового стажу на територіях держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та бажають призначити пенсію у одній із таких держав є нечинними. У період відсутності відповідного нормативно-правового акта, що регулює порядок дій, який застосовується при призначенні та перерахунку пенсій громадянам, які проживали чи працювали на території держав-учасниць СНД, до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території таких країн по 31.12.1991 року.

Представник відповідача 1 зазначає, що Головне управління діяло в межах повноважень визначених чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави вважати, що вчинено будь які протиправні дії відносно позивача.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області також подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення даного позову, наводячи аналогічні доводи, як і у відзиві ГУ ПФУ у Вінницькій області. Також відповідачем надано витребувані судом копії матеріалів пенсійної справи позивачки.

Представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої зазначено, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення. Також вказує, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Також позивачка вважає, що неприйняття до уваги відповідачем довідки, складеної на території придністровської молдавської республіки з незалежних від позивачки підстав, є безпідставним та таким, що порушує право заявника на соціальних захист. Позивачка також звертає увагу, що відповідачем не ставиться під сумнів факт проходження нею військової служби у зазначений період. Пенсійним органом довідка військової частини НОМЕР_2 від 27.12.1997 р. № 380 не приймається як підтверджуючий документ виключно з підстави його видачі на території ПМР. Однак, на думку позивача, такі дії є протиправними та такими, що не відповідають практиці ЄСПЛ.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що згідно з відомостями військового квитка серії НОМЕР_3 від 25.03.1993 ОСОБА_1 в період з 26.03.1993 по 29.11.1994 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ; з 30.11.1994 по 20.08.1996 позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_5 .

Крім того, позивач зазначає з посиланням на довідку військової частини НОМЕР_2 від 27.12.1997 № 380, а також на довідку № с/922 від 16.032022 видану міністерством державної безпеки ПМР, що чоловік позивачки ОСОБА_2 проходив військову службу в ЗГВ (Західна група військ, Група радянських військ у Німеччині).

15.12.2023 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. До заяви додала наступні документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт, військовий квиток, військовий квиток чоловіка, довідку про відкритий рахунок в банку, диплом про навчання, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000р., довідку про прийняття на роботу с/4756, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 М-59/04-05, П-6/04-05, 1103, 291, 8/188063, інший документ АД №057725, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про зміну прізвища, імені, по батькові, трудову книжку НОМЕР_6 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №25 від 18.12.2023 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, згідно з ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За результатами розгляду заяви з доданими до неї документами встановлено, що станом на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивачки становить 17 років 8 місяців 23 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до розрахунку страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з вкладишем в трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки відсутній запис в трудовій книжці про видачу вкладиша; також до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби в Молдові з 15.06.1984 по 12.10.1989, оскільки ПМР не с суб`єктом міжнародного права, будь - які двосторонні угоди між нею та Україною відсутні; крім того до страхового стажу не враховано період проходження військової служби з 26.03.1993 по 20.08.1996, згідно з довідкою № 1103 від 14.09.2021, виданою Міністерством оборони України, оскільки період перетинається з періодом проходження військової служби згідно з довідкою № 5/188063 від 13.10.2021 про проходження військової служби за 1993-1994 роки та довідкою № 8/188063 від 08.10.2021 за період з 26.03.1993 по 12.08.1996, виданою міністерством оборони російської федерації, так як зазначений період проходження військової служби потребує перевірки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами в справі, суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року - не менш, як 28 років.

Матеріали справи свідчать, що станом на дату звернення до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (15.12.2023) позивач досяг віку 62 роки ( дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ), тобто досягла віку необхідного для призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим звернулась до відповідача з відповідною заявою, додавши до неї необхідні документи.

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №25 від 18.12.2023 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, згідно з ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За результатами розгляду заяви з доданими документами встановлено, що станом на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача становить 17 років 8 місяців 23 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до розрахунку страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з вкладишем в трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки відсутній запис в трудовій книжці про видачу вкладиша; також не зараховано до страхового стажу період проходження військової служби в Молдові з 15.06.1984 по 12.10.1989, оскільки ПМР не с суб`єктом міжнародного права, будь - які двосторонні угоди між нею та Україною відсутні; та до страхового стажу не враховано період проходження військової служби з 26.03.1993 по 20.08.1996, згідно з довідкою № 1103 від 14.09.2021, виданої Міністерством оборони України, оскільки період перетинається з періодом проходження військової служби згідно з довідкою № 5/188063 від 13.10.2021 про проходження військової служби за 1993-1994 роки та довідкою № 8/188063 від 08.10.2021 за період з 26.03.1993 по 12.08.1996, виданої міністерством оборони російської федерації, так як вказаний період проходження військової служби потребує перевірки.

Надаючи правову оцінку підставам відмови в призначені пенсії позивачці, що викладені в рішенні №25 від 18.12.2023, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Разом з тим, відповідно до п. "в" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Частиною 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Період проходження військової служби до 1 січня 2004 року зараховується до страхового стажу на підставі військових квитків, довідок військових комісаріатів, військових частин та установ Міноборони, довідок архівних та військово-лікувальних установ. Після 01.01.2004 військової служби враховується на підставі даних персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Аналіз процитованих норм свідчить про те, що період проходження військової служби до 01 січня 2004 року зараховується до страхового стажу на підставі військових квитків, довідок військових комісаріатів, військових частин та установ Міноборони, довідок архівних та військово-лікувальних установ.

Як свідчать матеріали справи, згідно з відомостями військового квитка серії НОМЕР_3 від 25.03.1993 ОСОБА_1 в період з 26.03.1993 по 29.11.1994 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ; з 30.11.1994 по 20.08.1996 позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_5 .

Крім того, згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.09.2021 № 1103 ОСОБА_1 проходила дійсну військову службу у Збройних Силах в період з 26.03.1993 по 20.08.1996. Довідка видана на підставі військового квитка серії НОМЕР_3 та облікової картки ОСОБА_1 . Вказані докази також містяться в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 .

Таким чином, суд доходить висновку, що період проходження військової служби ОСОБА_1 з 26.03.1993 по 20.08.1996 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.

При цьому суд зауважує, що попереднім рішенням про відмову у призначенні пенсії № 25 від 03.05.2022 року, прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, до страхового стажу позивачки зараховані періоди проходження нею військової служби з 26.03.1993 по 20.08.1996 і визначено, що страховий стаж складає 23 роки 6 місяців 11 днів.

В той же час, вже в рішенні №25 від 18.12.2023 року пенсійний орган до страхового стажу позивачки не зараховує період проходження військової служби з 26.03.1993 по 20.08.1996, згідно з довідкою № 1103 від 14.09.2021, виданою Міністерством оборони України, оскільки період перетинається з періодом проходження військової служби згідно з довідкою №5/188063 від 13.10.2021 про проходження військової служби за 1993-1994 роки та довідкою № 8/188063 від 08.10.2021 за період з 26.03.1993 по 12.08.1996, виданою міністерством оборони російської федерації, зазначаючи, що вказаний період проходження військової служби потребує перевірки.

При цьому, суд наголошує, що період проходження військової служби позивачкою з 26.03.1993 по 20.08.1996 підтверджується, як відомостями військового квитка серії НОМЕР_3 , довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.09.2021 № 1103, виданою на підставі облікової картки ОСОБА_1 , так і узгоджується з відомостями, що містяться у вкладиші від 27.09.1990 до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_6 .

Щодо періоду проходження позивачем військової служби в Молдові з 15.06.1984 по 12.10.1989, суд зазначає таке.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 27.12.1997 № 380 чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 проходив службу з червня 1984 року по жовтень 1989 року в ЗГВ (а.с. 13).

Крім того, згідно з довідкою Міністерства державної безпеки ПМР №с/922 від 16.03.2022 встановлено, що старший прапорщик ОСОБА_2 проходив дійсну військову службу у військовій частині п/п НОМЕР_7 ГСВГ з 15.06.1984 по 12.10.1989 разом з ним проживала дружина ОСОБА_1 з 15.06.1984 по 12.10.1989. Відомостей про трудову діяльність ОСОБА_1 у вказаний період в пенсійній справі ОСОБА_2 не міститься.

Таким чином, надані позивачкою довідки підтверджують факт проходження військової служби чоловіком позивачки - ОСОБА_2 в період з 15.06.1984 по 12.10.1989, а також факт спільного їх проживання у вказаний період. Разом з тим, вказані довідки не містять відомостей про трудову діяльність позивачки ОСОБА_1 у вказаний період, відтак жодним чином не підтверджують трудовий стаж позивачки у період з 15.06.1984 по 12.10.1989, як і позивачкою не наводиться законодавчих підстав щодо врахування вказаного періоду до її страхового стажу.

Отже, суд доходить висновку про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду з 15.06.1984 по 12.10.1989.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до відомостей вкладиша від 27.09.1990 до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_6 зазначено, що до прийняття на роботу у військову частину НОМЕР_4 ( з 27.09.1990 ) трудовий стаж на підставі довідки.

Разом з тим, суд наголошує, що такої довідки ( про яку йдеться у вкладиші від 27.09.1990 до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_6 ) позивачем не надано до матеріалів адміністративного позову.

В свою чергу, суд критично оцінює твердження позивачки, що відповідачем не ставиться під сумнів факт проходження нею військової служби у зазначений період, а Пенсійним органом довідка військової частини НОМЕР_2 від 27.12.1997 № 380 не приймається як підтверджуючий документ виключно з підстав його видачі на території ПМР.

Суд зазначає, що така довідка не прийнята пенсійним органом до уваги, оскільки вона складена ПМР ( Придністровською Молдавською Республікою ), яка не є суб"єктом міжнародного права, відтак пенсійним органом така довідка взагалі не враховувалась.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, ні відомості довідки військової частини НОМЕР_2 від 27.12.1997 № 380, ні інформація наведена в довідці Міністерства державної безпеки ПМР №с/922 від 16.03.2022 не підтверджують ні факт проходження військової служби позивачкою в період з 15.06.1984 по 12.10.1989, ні будь - яку іншу її трудову діяльність у вказаний період.

Враховуючи наведене, суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний підтверджений страховий стаж особи.

В той же, час як докази надані в обґрунтування позовних вимог, так і матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 не містять відомості про підтверджений стаж роботи (військової служби ) позивачки в період з 15.06.1984 по 12.10.1989. Відтак, підстави для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача відсутні.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи позивачки відповідно до вкладиша в трудову книжку НОМЕР_6 , суд зазначає таке.

Відповідно до вкладиша в трудову книжку НОМЕР_6 від 27.09.1990 позивач з 27.09.1990 по 26.03.1993 працювала у військовій частині НОМЕР_8 ; з 26.03.1993 по 13.08.1996 проходила військову службу; з 05.10.1998 по 02.04.1999 отримувала виплату по безробіттю в Липовецькому районному центрі зайнятості; з 16.09.1999 по 28.10.1999 працювала у ВАТ "Турбівський цукровий завод".

Згідно з оскаржуваним рішенням відповідачем за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до розрахунку страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з вкладишем в трудову книжку НОМЕР_6 , оскільки відсутній запис в трудовій книжці про видачу вкладиша.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, за відсутності трудової книжки, відомості про трудову діяльність особи можуть бути зараховані на підставі інших документів, виданих, зокрема за місцем роботи.

При цьому суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку чи інвалідності на загальних підставах.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Відтак суд не погоджується з діями відповідача щодо неврахування спірних періодів роботи в страховий стаж позивачки, з підстав вказаних в рішенні № 25 від 18.12.2023.

При цьому суд наголошує, що відповідні періоди роботи належним чином відображені у вкладиші до трудової книжки позивача, а оскаржуване рішення не містить обґрунтування чому наявний трудовий стаж позивача не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів.

Матеріали справи свідчать, що записи про періоди роботи позивача з 27.09.1990 по 26.03.1993; з 05.10.1998 по 02.04.1999; з 16.09.1999 по 28.10.1999 містяться у вкладиші до її трудової книжки НОМЕР_6 від 27.09.1990 року.

Крім того, слід зауважити, що записи про спірні періоди роботи не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Усі зазначені записи внесені на підставі наказів роботодавців позивача та належним чином завірені підписами посадових осіб та печатками, зокрема і гербовими.

Отже, відсутні підстави для неврахування вказаних періодів при визначенні страхового стажу позивача.

Більш того, суд звертає увагу, що попереднім рішенням про відмову у призначенні пенсії № 25 від 03.05.2022 року, прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, до страхового стажу позивачки зараховані, зокрема періоди роботи позивачки з 27.09.1990 по 25.03.1993; з 05.10.1998 по 02.04.1999; з 16.09.1999 по 28.10.1999, що містяться у вкладиші до її трудової книжки НОМЕР_6 від 27.09.1990 року, і визначено, що страховий стаж позивачки складає 23 роки 6 місяців 11 днів ( аркуш справи 7 та зворот аркушу справи 7 ).

В той же час, вже в рішенні №25 від 18.12.2023 року пенсійний орган до страхового стажу позивачки не зараховує періоди роботи з 27.09.1990 по 25.03.1993; з 05.10.1998 по 02.04.1999; з 16.09.1999 по 28.10.1999, що зазначені у вкладиші до її трудової книжки НОМЕР_6 від 27.09.1990.

Таким чином відповідач своїм рішенням порушив принцип правової визначеності, згідно з яким має забезпечуватись стабільність юридичного становища особи ( легітимні очікування ). Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права (абзаци четвертий - шостий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року № 6-р/2019)наченості не виключає визнання за органом державної

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При вирішенні справи "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що наданими доказами підтверджується трудовий стаж позивача ( проходження військової служби ) з 26.03.1993 по 20.08.1996 згідно з записами військового квитка ОСОБА_1 НОМЕР_3 та відомостями довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.09.2021 № 1103, що є достатніми для зарахування до страхового стажу позивача відповідного вищезазначеного періоду проходження військової служби. Також суд зазначає, що є підтвердженими та підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи позивачки з 27.09.1990 по 25.03.1993, з 05.10.1998 по 02.04.1999 та з 16.09.1999 по 28.10.1999 згідно з вкладишем в трудову книжку НОМЕР_6 від 27.09.1990 року.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 25 від 18.12.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, визначаючись щодо належного способу захисту прав позивачки в спірних правовідносинах, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи те, що за наявних в матеріалах справи доказів суд не може встановити чи відповідає позивач усім вимогам для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відтак належним способом захисту прав позивача буде зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду в цій справі, зокрема з урахуванням періодів роботи, які слід зарахувати до страхового стажу позивачки.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, відтак дії зобов`язального характеру щодо зарахування до страхового стажу позивача відповідних періодів роботи та повторного розгляду заяви про призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року в справі № 500/1216/23.

Отже, у зв`язку з визнанням судом протиправним рішення відповідача про відмову в призначені пенсії та його скасування, належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача, враховуючи заявлені позовні вимоги, буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи ( проходження військової служби ), зазначені у військовому квитку ОСОБА_1 НОМЕР_3 та довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.09.2021 № 1103, а саме з 26.03.1993 по 20.08.1996, а також періоди роботи зазначені у вкладиші до трудової книжки НОМЕР_6 від 27.09.1990, а саме період з 27.09.1990 по 25.03.1993, з 05.10.1998 по 02.04.1999 та з 16.09.1999 по 28.10.1999, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, адже від його сплати позивача звільнено на підставі ухвали про відкриття провадження у справі від 07.02.2024.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №25 від 18.12.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи (проходження військової служби ), зазначені у військовому квитку НОМЕР_3 та довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.09.2021 № 1103, а саме з 26.03.1993 по 20.08.1996 включно, а також періоди роботи зазначені у вкладиші до трудової книжки НОМЕР_6 від 27.09.1990, а саме періоди з 27.09.1990 по 25.03.1993 включно, з 05.10.1998 по 02.04.1999 та з 16.09.1999 по 28.10.1999 включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в цій справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094, ), Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код 13322403)

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна