Справа № 455/1981/25
Суддя: Клімченко М. І.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 455/1981/25
Провадження № 2-а/455/20/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Клімченка М.І.,

за участі секретаря судового засідання Шайди Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старий Самбір Самбірського району Львівської області адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Куяна Михайла Володимировича до Інспектора першого взводу першої роти другого батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Бавдиса Юрія Богдановича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Куян М.В., в інтересах ОСОБА_1 , 25.09.2025 звернувся до суду із вказаним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5719884 від 14.09.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП, мотивуючи тим, що постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням законодавства, що належних та допустимих доказів вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, не надано.

Ухвалою судді від 25.09.2025 відкрито провадження у справі.

В судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, 16.10.2025 подала відзив на позов, вважає постанову серії ЕНА № 5719884 від 14.09.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП, законною та обґрунтованою, що підстав для її скасування немає, просила в позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5719884 від 14.09.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. за те, що він 14.09.2025 о 12.36 в с. Стрілки, дорога Н13 Львів-Самбір-Ужгород, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 108 к/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год, чим порушив пункт 12.4 ПДР (а.с.18).

Положеннями частини 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до практики Верховного Суду приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанова від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17).

Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Лише доказ фіксації, який долучений до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а не сама постанова, без зазначені у ній належних доказів вчинення такого правопорушення, підтверджує обставини та подію щодо вчинення правопорушення та накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним по справі.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Так, відповідач в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення покликається на відеозаписи з приладу «TruCam» та фотознімок, проте, як це вбачається з оскаржуваної постанови від 14.09.2025 серії ЕНА № 5719884 інформацію щодо здійснення фото- або відеофіксації правопорушення, яке ставиться у вину позивачу, з технічних записів, яким здійснено таку відеофіксацію, встановити не можливо, оскільки в графі 7 «До постанови додаються» постанови серії ЕНА № 5719884 відповідна інформація відсутня, а відтак такі відеозаписи, не можна вважати належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.

За змістом частини 1 статті 40 цього Закону в редакції на час фіксації події, що є предметом оцінки суду, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктом 1 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, слід дійти висновку, що даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель, закріплені на однострої, службових транспортних засобах. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.

Так, значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено.

Доказів закріплення (розміщення) в порядку, передбаченому статтею 40 Закону, патрульним поліцейським лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 серійний номер №ТС 000705 не надано, а відтак такий не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі, що є додатковою підставою вважати дії патрульного поліцейського такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства, що і стало наслідком прийняття протиправної постанови.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕНА № 5719884 від 14.09.2025 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.

З огляду на вимоги статей 132, 139, 143 КАС України, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в користь позивача 605 грн. 60 коп. судових витрат, що складаються зі сплати судового збору (а.с.1).

Крім цього, ОСОБА_1 слід повернути із державного бюджету 605 грн. 60 коп. надмірно сплаченого судового збору, згідно квитанції №8024-6390-0686-2873 від 23.09.2025.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 134, 139, 143, 241-246, 255, 286 КАС України, статтями 9, 245, 247, 258, 283, 285 КУпАП,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕНА №5719884 від 14.09.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену Інспектором першого взводу першої роти другого батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Бавдисом Юрієм Богдановичем про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. за порушення частини 4 статті 122 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на за частиною 4 статті 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: вул. Ф. Ернста, 3, м. Київ, поштовий індекс 03048) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , з державного бюджету 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. надмірно сплаченого судового збору, згідно квитанції №8024-6390-686-2873 від 23.09.2025.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.І. Клімченко