Справа № 640/25237/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Київ № 640/25237/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративний позов Державного закладу "Республіканська клінічна лікарня Міністерства здоров`я України" в особі голови комісії з припинення Хрол Н.С. до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Державний заклад "Республіканська клінічна лікарня Міністерства здоров`я України" в особі голови комісії з припинення Хрол Н.С. з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 24.05.2021 № 6;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 6 від 24.05.2021 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 170 грн;

визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № Ю-6 від 24.05.2021 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1028747,84 грн;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 6 від 24.05.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 514373,92 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 405502/0703 від 26.05.2021, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 340 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 40507/0703 від 26.05.2021, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 465 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки висновки акта перевірки ґрунтуються на припущеннях та не відповідають фактичним обставинам, при цьому, позивач належним чином виконав вимоги, зокрема, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» щодо своєчасного нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а допущена помилка при формуванні Звітів (подання наступних звітів додаткових) вчинена вже після нарахування та сплати єдиного внеску, а усі обов`язкові платежі (податки/внески) було сплачено, а тому, неможливо стверджувати про порушення позивачем податкового законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі.

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до розгляду та призначено підготовче засідання.

02.12.2024 судом ухвалено закінчити підготовче провадження та перейти до розгляду по суті.

24.01.2025 на підставі заяви представників сторін, згідно з приписами ч. 3 ст. 194 КАС України, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Оскільки оскаржувані рішення були прийняті саме ГУ ДПС у м. Києві, при цьому, відповідачем у даній справі залучено ГУ ДФС у м. Києві, на підставі положень ст. 52 КАС України, суд дійшов висновку про заміну відповідача на належного - ГУ ДПС у м. Києві ().

До суду від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що перевіркою було встановлено порушення: п. 49.1, пп. 49.18.1 п. 49.18, ст. 49 , п. 202.1 ст. 202 ПК України, а саме, не подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2021 року; п. 198.1., п.198.2 ст.І98 ПК України, внаслідок чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 955 грн, а саме: за січень 2017 583 грн, за березень 2020 - 372 грн; п. 63.3 ст.63 ПК України та п. 8.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 щодо неподання Повідомлення форми № 20-ОПП по переданих на баланс Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, код 02010787 приміщень за адресою: м. Київ, вул. Володимира Винниченка, 9 (головний лікувальний корпус) та за адресою: м.Київ, вул. Петра Сагайдачного, буд. 10 (поліклінічне відділення) (акт приймання - передачі, затверджений наказом МОЗ України від 11.02.2021 №231); п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, р. ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 № 4, а саме: в податковому розрахунку за 1 квартал 2018 року, не вірно відображено ідентифікаційний номер фізичної особи, що призвело до зміни платника податку; п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зі змінами, в

результаті несвоєчасного подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за червень 2016 року; п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого, донараховано фонду оплати праці на загальну суму - 2467816,20 грн, в т.ч. за травень 2014 року - 1075739,85 грн, червень 2014 року - 1392076,35 грн та єдиного внеску на загальну суму 1028747,84 грн, в т.ч. за травень 2014 року - 445009,78 грн, червень 2014 року - 583738,06 грн (ЄСВ: 36,3 % - 895817,29 грн, 8,41 % - 17724,03 грн, 3,6 % - 96428,37 грн., 33,2 % - 15826,69 грн., 2% - 953,41 грн., 8,41 % - 1614,18 грн, 2% - 383,87 грн). Відповідач вважає, що підстави для скасування оскаржуваних рішень, відсутні.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якого, у своєму відзиві відповідач не надав обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваних рішень та застосування санкцій, натомість, доводи контролюючого органу фактично відтворюють висновки акта перевірки, проте не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Обставини, встановлені в акті перевірки від 05.05.2021 № 36528/Ж5/26-15-07-03-01 не відповідають дійсності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Державний заклад «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоровая України» було зареєстровано 22.05.1998. На час останнього оновлення даних 03.11.2025 статус юридичної особи - в стані припинення.

Дані про перебування юридичної особи в процесі припинення 17.11.2020 - в стані припинення 020000209 Внесення рішення засновників щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації.

За наказом ГУ ДПС у м. Києві від 02.04.2021 № 2756-п, була проведена позапланова виїзна документальна перевірка Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоровая України» (6) Головним управлінням ДПС у м.Києві (ЄДРПОУ ВП 44116011).

Відповідно до п. п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України та у зв`язку із змінами п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, внесеними Законом України від 14.07.2020 № 78б-ІХ, на підставі наказу від 02.04.2021 № 2756-п з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 26.04.2021, валютного - за період з 01.01.2017 по 26.04.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 26.04.2021 та іншого законодавства за відповідний період, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

Оскаржувані ТОВ «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров`я України» рішення були прийняті керівником Головного управлінням ДПС у м. Києві, на підставі акту перевірки №36528/Ж5/26-15-07-03-01 від 05.05.2021.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня МОЗ України», контролюючим органом прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № 6, яким повідомлено про встановлення порушень п. 49.2, пп. 49.18.2. п. 49.18. ст. 49, пп. «б» п. 176.2. ст. 176 ПК України, р. 3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 № 4 та про те що на підставі пп. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 і пп. 119.1 ст. 119 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн;

рішення № 6 від 24.05.2021 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 170 грн;

вимогу № Ю-6 від 24.05.2021 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1028747,84 грн;

рішення № 6 від 24.05.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 514373,92 грн;

податкове повідомлення рішення № 405502/0703 від 26.05.2021, яким повідомлено про встановлення порушень п. 49.1, підпункту 49.18.1 п. 49.18, ст. 49, п. 202.1 ст. 202 ПК України та про те, що на підставі п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 ПК України, застосовані штрафні санкції у сумі 340 грн;

податкове повідомлення рішення № 40507/0703 від 26.05.2021, яким повідомлено про встановлення порушень п. 198.1., п. 198. 2 ст. 198 ПК України та про застосування штрафних санкцій у розмірі 465 грн.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, вважаючи вказані рішення контролюючого органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

За нормами п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному ст. 50 цього Кодексу.

За результатами перевірки, контролюючим органом було встановлено неподання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів Закладу за травень 2014 року, червень 2014 року внаслідок чого, знижено фонд оплати плаці, на який нараховується єдиний внесок.

Натомість, позивач наголошує на тому, що застосування до нього штрафних санкцій, зазначених у податковому повідомленні-рішенні від 24.05.2021 № 6, рішенні № 6 від 24.05.2021, рішенні № 6 від 24.05.2021, є безпідставним, оскільки порушення вчинено не було.

Так, порядок сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, передбачений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з нормами ч. 7 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У відповідності до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим періодом є календарний місяць, а для фізичних осіб - підприємців базовим звітним періодом є рік.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2014 , 12.06.2014, 02.07.2014, 16.07.2014 позивачем було подано до контролюючого органу Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до контролюючого органу.

Водночас, в період, з якого у суб`єкта господарювання виникає обов`язок нарахувати єдиний внесок є не факт складання (подання) звіту, а факт нарахування заробітної плати (грошового забезпечення), і базою нарахування є нарахована заробітна плата, яка обчислюється на підставі бухгалтерських документів, а не даних Звіту по єдиному внеску.

З наведеного слідує, що позивач належним чином виконав вимоги Закону щодо своєчасного нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, при цьому, допущена помилка при формуванні Звітів (подання наступних звітів додаткових) вчинена вже після нарахування та сплати єдиного внеску, що вказує на те, що обов`язкові платежі (податки/внески) було сплачено, а тому, неможливо стверджувати про порушення податкового законодавства, а саме про неподання звіту, адже платіжні доручення за період червень-липень додані до позовної заяви та підтверджують вказані висновки.

Також, суд вважає помилковим висновок ГУ ДПС України у м. Києві про те, що неподання звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування призвело до заниження фонду оплати праці, на який нараховується єдиний внесок, адже обов`язок нарахувати єдиний внесок є не факт складання (подання) звіту, а факт нарахування заробітної плати (грошового забезпечення), і базою нарахування є нарахована заробітна плата, яка обчислюється на підставі бухгалтерських документів, а не даних Звіту по єдиному внеску. Так, позивач належним чином виконав вимоги Закону № 2464-VІ щодо своєчасного нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а допущена ним помилка при формуванні Звіту вчинена вже після нарахування та сплати єдиного внеску.

Суд визнає, що підставами застосування штрафу та нарахування пені, є невиконання платником єдиного внеску обов`язку щодо несплати (несвоєчасної) сплати єдиного внеску. Об`єктом застосування фінансових санкцій, є сума несплаченого або несвоєчасно сплаченого єдиного внеску, відсутність у межах спірних відносин обов`язку сплати виключає застосування санкцій. Зменшення абсолютного до сплати значення за звітом внаслідок допущеної помилки не посвідчує сплату (несплату), перерахування (неперерахування) єдиного внеску, виключає склад правопорушення та, як наслідок цього, застосування штрафу та нарахування пені.

Вищенаведений податок був оплачений позивачем у сумі 1028747, 84 грн проте, через помилку при формуванні звітів (подання наступних додаткових звітів) сума податку у розмірі 1028747,84 грн не зарахована відповідачем, однак списана з рахунків позивача, а у відповідача відображалась та відображається дана сума податку на їх рахунках.

Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за травень-червень 2014 року до контролюючого органу було подано: 03.06.2014 о 13:56 год.; 12.06.2014 о 09:47; 02.07.2014 о 13:24 год.; 16.07.2014 о 09:13 год. З аналізу поданих звітів, вбачається, що вони подані та мають відмітку «документ прийнято». Проте, як вже було зазначено вище, податок був оплачений та вся сума грошових коштів була перерахована на відповідних рахунок для справляння податків/зборів. При цьому, наведені таблиці у відзиві відповідачем, є витягами з його інформаційної бази, без належного розкриття та доведення, тому не є належними доказами у справі.

З урахуванням наведеного, оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій, а саме, податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № 6, яким повідомлено про встановлення порушень п. 49.2, пп. 49.18.2. п. 49.18. ст. 49, пп. «б» п. 176.2. ст. 176 ПК України, р. 3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 р. № 4 та про те що на підставі пп. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 і пп. 119.1 ст. 119 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі: 1020 грн; рішення № 6 від 24.05.2021 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчаене подання, подання не за ветановленою формою звітності, передбаченої Законом № 2464 у розмірі 170 грн; вимога № Ю-6 від 24.05.2021 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1028747,84 грн; рішення № 6 від 24.05.2021 (санкції - 1543121,76 грн), що було складено Головним управлінням ДПС у м. Києві без врахування всіх обставин. У зв`язку із цим, суд вважає, що прийняте податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № 6, рішення № 6 від 24.05.2021, вимога № Ю-6 від 24.05.2021, рішення № 6 від 24.05.2021, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 405502/0703 від 26.05.2021, яким встановлено порушень п. 49.1, пп. 49.18.1 п. 49.18, ст. 49, п. 202.1 ст. 202 ПК України та про те, що на підставі п. 54.3 ст. 54 і п. 120. 1 ст. 120 ПК України та застосовано штрафні санкції у сумі 340 грн, суд зазначає, що у лютому 2021 р., протягом звітного (податкового) періоду, гоеподарська діяльність Державного закладу "Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров`я України" не проводилась та були відсутні показники, які підлягають декларуванню (в тому числі суми від`ємного значення попередніх періодів), також, станом на лютий та березень 2021 року, позивач знаходився на завершальному етапі процесу реорганізації.

Згідно із п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений ПК України звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог ПК України подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Водночас, абз. 2 п. 40.1 ст. 40 ПК України передбачено, що у разі якщо іншими розділами ПК України або законами з питань митної справи визначається спеціальний порядок адміністрування окремих податків, зборів, платежів, використовуються правила, визначені в іншому розділі або законі з питань митної справи.

Так, відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 ст. 200 ПК України, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до ПК України) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 примітки. 1.3 ст. 200 прим. 1 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 5 п. 5 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 (далі - Порядок), визначено, що сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 податкової декларації з податку додану вартість (далі - декларація)), відображається у рядку 21 Декларації та переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 9 розділу Ш Порядку передбачено, що декларація подається платником за звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог ПК України.

Таким чином, якщо платником податку господарська діяльність протягом звітного (податкового) періоду не проводилась, але такий платник податку має суми від`ємного значення попередніх періодів, що підлягають відображенню в декларації звітного (податкового) періоду, то, на думку суду, декларація за такий звітний (податковий) період подається. Натомість, у разі якщо платником податку господарська діяльність протягом звітного (податкового) періоду не проводилась та відсутні показники, які підлягають декларуванню (в тому числі суми від`ємного значення попередніх періодів), то декларація за такий звітний (податковий) період на підставі п. 49.2 ст. 49 ПК України, не подається.

На підтвердження того, що в позивача не здійснювалась господарська діяльність та були відсутні грошові кошти, до справи надано виписки за 18.01.2021 та звіти про надходження і використання коштів, отриманих, як плата за послуги та наказ МОЗ України № 231 від 11.02.2021.

Слід враховувати, що станом на 01.02.2021, у позивача був відсутній штат працівників, адже усі були переведені до новоствореного структурного підрозділу НМУ імені О.О. Богомольця - Університетської клініки. Більш того, суд бере до уваги й те, що станом на 01.02.2021, у колишніх співробітників бухгалтерії позивача був відсутній доступ до електронного кабінету, а тому, навіть можливості не було подавати декларацію за лютий 2021 р.

Суд вважає, що обов`язку подавати декларацію за такий звітний період (лютий 2021 року) у позивача не виникло. Натомість, контролюючим органом не було з`ясовано всіх обставин, з огляду на що, податкове повідомлення-рішення також є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, варто врахувати й те, що контролюючий орган має право накладати штраф згідно з п. 119.2 ПК України за подання з недостовірними відомостями або з помилками Податкового розрахунку за формою № 1ДФ тільки в разі, коли такі помилки або недостовірні відомості призвели до заниження податкових зобов`язань за таким податком/чи зміну платника. Проте, відповідачем до відзиву не надано належних та допустимих доказів заниження податкових зобов`язань або зміни платника за таким податком.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Так, завищення показників «Коригування податкового кредиту» на суму 955,40 (січень 2017-583 грн та березень 2020 - 372 грн) ґрунтується на припущеннях контролюючого органу, проте без належного доведення таких висновків доказами по справі та розкриття висновків акта перевірки в цій частині в розрізі конкретних доводів та фактичних даних, на підставі яких контролюючий орган дійшов відповідних висновків в цій частині.

Суд звертає увагу на те, що податковий орган ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи, не посилався на відсутності ділової мети у спірних господарських операціях чи на заперечення ним здійснення господарської діяльності. Матеріали справи не містять доказів проведення позивачем господарських операцій з підприємствами, які мають фіктивний статус та здійснюють нелегальну діяльність.

Крім цього, посилання відповідача на припущення, окремі недоліки в документах, аналітичні узагальнюючі висновки щодо діяльності контрагента, є неприйнятними у якості доказів конкретних податкових правопорушень позивача щодо підстав та порядку формування податкового кредиту.

Аналогічно, наведене стосується і податкового повідомлення-рішення № 40507/0703 від 26.05.2021, яким встановлено порушення п. 198.1, п. 198. 2 ст. 198 ПК України та про застосування штрафних санкцій у розмірі 465 грн.

Згідно з приписами п. 56.19 ст. 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду спору в суді та підлягають задоволенню, з урахуванням встановлених під час розгляду спору обставин та досліджених доказів, а також додатково наданих на підтвердження позиції позивача (а.с.115-178 т. 1)

Відповідачем під час розгляду даного спору в суді, не було надано доказів та обґрунтувань доводам, покладеним в основу позовних вимог, які досліджені судом та прийняті, як обґрунтовані. Інші ж доводи та посилання сторін, не спростовують висновків суду по суті спору та не впливають на результат розгляду спору.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу, згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Державного закладу "Республіканська клінічна лікарня Міністерства здоров`я України" в особі голови комісії з припинення Хрол Н.С. до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 24.05.2021 № 6.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 6 від 24.05.2021 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 170,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № Ю-6 від 24.05.2021 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1028747,84 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 6 від 24.05.2021 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 514373,92 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 405502/0703 від 26.05.2021, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 340,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 40507/0703 від 26.05.2021, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 465,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Державного закладу "Республіканська клінічна лікарня Міністерства здоров`я України" судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.