Справа № 620/7462/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7462/24 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Оксененка О.М.,

за участю секретаря Михайлової І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтранс-Ойл" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газтранс-Ойл» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення (форма «Р») №1434/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, яким ТОВ «Газтранс-Ойл» нараховані штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення - рішення (форма «Н») №1435/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, яким ТОВ «Газтранс-Ойл» нараховані штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення - рішення (форма «Р») №1436/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, яким ТОВ «Газтранс-Ойл» нараховані штрафні (фінансові) санкції.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 1434/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, № 1435/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, № 1436/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта мотивовані тим, що у оскаржуваних правовідносинах він діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Вказано, що позивачем не надано документів щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістрів бухгалтерського обліку. Крім того, позивач письмово не повідомляв про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а спірне рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, спірне рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтранс-Ойл» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2023, з питань правомірності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 30.09.2023, за результатами якої складено акт від 11.12.2023 № 12825/Ж5/25-01-07-01-01.

Згідно висновків, викладених в акті, контролюючим органом під час перевірки встановлено порушення:

- п. 44.1 п. 44.2 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п.п. 134.1.1 п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5, 6 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, п. 2 ст. 3, п. 1, 2, 3, 4, 5, 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 п. 3 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, п. 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15 «Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку», затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2000 № 356, у зв`язку з чим було занижено суму податку на прибуток на загальну суму 44607867 грн., в тому числі: за 2017 рік у сумі 5 121 383 грн., за 2018 рік у сумі 2 874 014 грн., за 2019 рік у сумі 4 592 850 грн., за 2020 рік у сумі 6 811 161 грн., за 2021 рік у сумі 6 780 592 грн., за 2022 рік у сумі 12 410 885 грн., за півріччя 2023 року у сумі 6 016 982 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, п. 5 р. VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21 встановлено заниження податку на додану вартість всього у сумі 99 623 859 грн., в т.ч.: за січень 2017 року у сумі 218 961 грн., за лютий 2017 року у сумі 190 439 грн. за березень 2017 року у сумі 159 963 грн., за квітень 2017 року у сумі 696 867 грн., за травень 2017 року у сумі 511 086 грн., за червень 2017 року у сумі 633 812 грн., за липень 2017 року у сумі 609 184 грн., за серпень 2017 року у сумі 712 979 грн., за вересень 2017 року у сумі 660 872 грн., за жовтень 2017 року у сумі 497 362 грн., за листопад 2017 року у сумі 380 702 грн., за грудень 2017 року у сумі 315 707 грн., за січень 2018 року у сумі 362 444 грн., за лютий 2018 року у сумі 480 087 грн., за березень 2018 року у сумі 532 359 грн., за квітень 2018 року у сумі 894 291 грн., за травень 2018 року у сумі 983 597 грн., за червень 2018 року у сумі 788 711 грн., за липень 2018 року у сумі 972 577 грн.. за серпень 2018 року у сумі 1 172 854 грн., за вересень 2018 року у сумі 1 278 147 грн., за жовтень 2018 року у сумі 1 379 783 грн., за листопад 2018 року у сумі 1 141 231 грн., за грудень 2018 року у сумі 700 603 грн., за січень 2019 року у сумі 610 718 грн., за лютий 2019 року у сумі 664 402 грн., за березень 2019 року у сумі 838 409 грн., за квітень 2019 року у сумі 1 426 598 грн., за травень 2019 року у сумі 1 351 179 грн., за червень 2019 року у сумі 1 429 803 грн., за липень 2019 року у сумі 1 682 307 грн., за серпень 2019 року у сумі 1 388 801 грн., за вересень 2019 року у сумі 1 667 104 грн., за жовтень 2019 року у сумі 2 060 464 грн., за листопад 2019 року у сумі 1 905 471 грн., за грудень 2019 року у сумі 1 153 943 грн., за січень 2020 року у сумі 1 221 496 грн., за лютий 2020 року у сумі 1 053 941 грн., за березень 2020 року у сумі 1 799 172 грн., за квітень 2020 року у сумі 1 451 837 грн., за травень 2020 року у сумі 1 286 076 грн., за червень 2020 року у сумі 1 843 145 грн., за липень 2020 року у сумі 2 420 309 грн., за серпень 2020 року у сумі 2 441 765 грн., за вересень 2020 року у сумі 2 594 538 грн., за жовтень 2020 року у сумі 2 691 846 грн., за листопад 2020 року у сумі 2 700 118 грн., за грудень 2020 року у сумі 2 144 633 грн., за січень 2021 року у сумі 1 469 436 грн., за лютий 2021 року у сумі 1 604 304 грн., за березень 2021 року у сумі 1 867 518 грн., за квітень 2021 року у сумі 2 177 826 грн.. за травень 2021 року у сумі 1 992 016 грн., за червень 2021 року у сумі 1 275 167 грн., за липень 2021 року у сумі 1 710 159 грн., за серпень 2021 року у сумі 2 075 376 грн., за вересень 2021 року у сумі 2 197 702 грн., за жовтень 2021 року у сумі 2 829 267 грн., за листопад 2021 року у сумі 2 945 580 грн., за грудень 2021 року у сумі 1 753 274 грн., за січень 2022 року у сумі 1 834 375 грн., за лютий 2022 року у сумі 1 247 836 грн., за квітень 2022 року у сумі 523 331 грн., за травень 2022 року у сумі 1 076 450 грн., за червень 2022 року у сумі 1 653 047 грн., за липень 2022 року у сумі 1 136 089 грн., за серпень 2022 року у сумі 1 412 350 грн., за вересень 2022 року у сумі 1 241 386 грн., за жовтень 2022 року у сумі 1 784 231 грн., за листопад 2022 року у сумі 1 700 039 грн., за грудень 2022 року у сумі 1 234 249 грн., за січень 2023 року у сумі 1 041 068 грн., за лютий 2023 року у сумі 858 335 грн., за березень 2023 року у сумі 619 332 грн., за квітень 2023 року у сумі 758 142 грн., за травень 2023 року у сумі 760 731 грн., за червень 2023 року у сумі 742 550 грн.;

- п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України всього на суму 111 505,20 грн.

Наведені висновки відповідача ґрунтуються на тому, що в порушення п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України документи для підтвердження показників, визначених в податковій, фінансовій звітності за період з 01.01.2017 по 30.06.2023, зокрема, але не виключно: головні книги за період з 01.01.2017 по 30.06.2023 та загальні оборотно-сальдові відомості, оборотно-сальдові відомості, аналізи рахунків, журнали-ордери, картки рахунків 10, 13, 15, 20, 21, 22, 23, 26, 27, 28, 30, 31, 36, 37, 40, 50, 60, 61, 63, 64, 65, 66, 68, 70, 71, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 97 до перевірки надано не було. Вказано, що у зв`язку з ненаданням ТОВ «ГАЗТРАНС-ОЙЛ» на перевірку документів щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістрів бухгалтерського обліку неможливо підтвердити факт відображення операцій в бухгалтерському обліку. Також відповідачем встановлено, що у період з 01.01.2017 по 30.09.2023 були зареєстровані з порушенням строків реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 30 податкових накладних, зазначених в розділі 3.1.2.4 акту перевірки.

На підставі акту перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення, зокрема:

- податкове повідомлення - рішення (форма «Р») №1434/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 124529824,00 грн (за податковим зобов`язанням на суму 99623859,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 24905965,00 грн);

- податкове повідомлення - рішення (форма «Н») №1435/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, яким застосовано штраф в сумі 111505,19 грн;

- податкове повідомлення - рішення (форма «Р») №1436/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 55759834,00 грн (за податковим зобов`язанням на суму 44607867,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 11151967 грн).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що відповідачем не зафіксовано ненадання позивачем первинних документів у встановленому порядку, в актах про ненадання документів до перевірки не конкретизовано перелік документів, які було запропоновано подати. Крім того, наголошено на недопустимості повторного притягнення до відповідальності за одне і те саме порушення.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Закон № 996) зобов`язання - це заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди. Кредиторською заборгованістю підприємства визнається сума його боргу перед іншими особами, які стосовно цього підприємства є кредиторами. Кредитори - це особи, яким підприємство заборгувало кошти, їхні еквіваленти, активи, а також роботи чи послуги. Кредиторська заборгованість - це один з видів зобов`язань підприємства.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Відповідно до пунктів 5, 6 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за № 27/4248, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності не підтверджених відповідними первинними документами.

Таким чином, на підтвердження правомірності формування даних податкового обліку товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які і є підставою для формування даних податкового та бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.4 статті 85 Податкового кодексу України).

Отже, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Пунктом 85.6 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Судом було встановлено, що відповідачем у зв`язку з проведенням документальної планової перевірки було надано позивачу запити про надання пояснень, документів (копій документів) від 21.11.2023, від 29.11.2023.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Газтранс-Ойл», в свою чергу, на вказані запити надало відповіді № 23/11 від 23.11.2023, № 04/12 від 04.12.2023, № 23/11-2 від 23.11.2023, зокрема, про те, що запитувані документи систематизовані/підготовлені до перевірки та знаходяться в наданому перевіряючим для роботи кабінеті за адресою м. Чернігів, вул. Козацька, буд. 58.

Натомість головним державним інспектором відділу планових перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Чернігівській області було складено акт про ненадання документів до перевірки № 701/Ж6/25-01-07-01-01 від 28.11.2023, в якому зафіксовано, що керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтранс-Ойл» було запропоновано дані бухгалтерського обліку, доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістри бухгалтерського обліку, а також те, що зі слів директора немає можливості надати такі дані за перевіряємий період з технічних причин.

01.12.2023 головним державним інспектором відділу планових перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Чернігівській області також було складено акт про ненадання документів до перевірки № 715/Ж6/25-01-07-01-01, в якому зафіксовано, що керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтранс-Ойл» не було надано дані бухгалтерського обліку, доходів, витрат та інших показників пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістри бухгалтерського обліку за перевіряємий період керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтранс-Ойл», в свою чергу, викладно зауваження до акту перевірки, в яких вказано, що для перевірки надані всі первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, не надані бухгалтерські регістри за період з 2017 року по 30.06.2023.

Також в акті перевірки від 11.12.2023 № 12825/Ж5/25-01-07-01-01 зафіксовано, що в ході проведення перевірки керівником ТОВ «ГАЗТРАНС-ОЙЛ» ОСОБА_1 повідомлено про неможливість надання для проведення перевірки даних бухгалтерського обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістрів бухгалтерського обліку за період з 01.01.2017 року по 30.06.2023 року у зв`язку із псуванням серверу, на якому зберігалась вказана інформація, в підтвердження чого працівникам Головного управління ДПС у Чернігівській області було надано Акт технічного стану від 04.08.2023 року, виданий ТОВ «Лагрос ЛТД».

Згідно з пунктом 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції; регістри бухгалтерського обліку (облікові регістри) - це носії інформації, складені у паперовій або в електронній формі, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Регістри бухгалтерського обліку (облікові регістри) можуть бути у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо.

Тобто, законодавство окремо визначає первинний документ та регістр бухгалтерського обліку, при цьому регістри бухгалтерського обліку формуються на підставі первинних документів.

Пунктом 1.3 вищевказаного Положення встановлено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в регістрах бухгалтерського обліку провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відповідно до пункту зазначеного Положення підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Реальність (фактичність) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які є підставою для бухгалтерського обліку та в яких фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. При цьому аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Вказані акти про ненадання документів до перевірки № 701/Ж6/25-01-07-01-01 від 28.11.2023, № 715/Ж6/25-01-07-01-01 від 01.12.2023 засвідчують факт ненадання даних бухгалтерського обліку, доходів, витрат та інших показників пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістри бухгалтерського обліку за перевіряємий період.

Разом з тим, вказані акти не містять інформації щодо ненадання на перевірку первинних документів. Крім того, з актів не можливо встановити, які саме документи контролюючим органом витребовувались, та які документи не надано на перевірку (відсутній перелік).

Крім того, висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки грунтуються також на ненаданні до перевірки головних книг за період з 01.01.2017 по 30.06.2023 та загальних оборотно-сальдових відомостей, аналізів рахунків, журналів-ордерів, карток рахунків 10, 13, 15, 20, 21, 22, 23, 26, 27, 28, 30, 31, 36, 37, 40, 50, 60, 61, 63, 64, 65, 66, 68, 70, 71, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 97, однак у вищевказаних актах про ненадання документів до перевірки не зафіксовано ненадання вказаних документів.

Судом першої інстанції допитано свідка - головного бухгалтера ТОВ «Газтранс-Ойл» ОСОБА_2 , яка повідомила, що до Товариства з перевіркою прийшли ревізори, які вручили запити про надання документів.

В той же день їх було повідомлено про те, що зламався сервер, не всі відомості встигли відновити, просили дати термін для відновлення, повідомили про наявність всієї первинної документації та надали її в окремому кабінеті з комп`ютерною технікою. Ревізор, яка перевіряла заробітну плату та нарахування податків, взяла відповідні документи, по акцизному податку також ревізор взяв документи, претензій не було. Ревізор ОСОБА_5 приходила раз на два дні приблизно, вручала запити, а ОСОБА_4 ходила кожного дня, перевіряла акти виконаних робіт по транспортним перевезенням, перевіряла, щоб все сходилось з ТТН, перевіряла документацію, робила записи в таблиці Excel та по закінченню перевірки повідомила, що взяла вибірково 2022 рік і він зійшовся. Просили надати термін для відновлення бухгалтерського обліку, первинні документи всі були в наявності, однак перевіряючи вимагали податкові регістри.

Однак, незважаючи на повідомлення позивача про неможливість надання регістрів бухгалтерського обліку з незалежних від позивача причин, відповідач не вчинив передбачених статтею 44 Податкового кодексу України дій щодо перенесення термінів проведення перевірки та здійснив перевірку без дослідження первинних документів позивача, а відтак акт документальної перевірки, яким встановлені податкові правопорушення, без дослідження первинних документів податкового та бухгалтерського обліку платника податків, не може бути належним та допустимим доказом складу таких порушень в розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, відповідачем не зафіксовано ненадання позивачем первинних документів у встановленому порядку, в актах про ненадання документів до перевірки не конкретизовано перелік документів, які було запропоновано подати, а тому стверджувати, що доводи податкового органу про ненадання до перевірки первинних документів відповідають критерію «поза розумним сумнівом», не можна.

Так, ненадання на перевірку даних бухгалтерського обліку, чим являються зазначені відповідачем регістри, або навіть їх відсутність у позивача, в т.ч. в разі не ведення або не належного ведення бухгалтерського обліку є підставою для застосування санкцій, передбачених статтею 1642 КУпАП у вигляді штрафу, а ніяк не визнання усіх правочинів ТОВ «Газтранс-Ойл» не підтвердженими первинними господарськими документами.

Більше того, навіть за незабезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 Податкового кодексу України строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, статтею 121 Податкового кодексу України передбачено окрему фінансову відповідальність платника податків, а не донарахування податкових зобов`язань.

Враховуючи викладене, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області №1434/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, №1436/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024 правомірно визнані протиправними та скасовано судом першої інстанції.

В частині позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1435/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024, то відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідачем проведено камеральну перевірку щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої складено акт № 11986/Ж5/25-01-04-08 від 28.11.2023, в якому зафіксовано порушення термінів реєстрації 30 податкових накладних.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 20.12.2023 № 13722/Ж10/25-01-04-08, яким до позивача застосовано штраф в сумі 111505,20 грн за порушення термінів реєстрації 30 податкових накладних, а саме:

1) податкова накладна №41 від 16.60.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 1943,32 грн.;

2) податкова накладна №39 від 18.05.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 4 дні, сума штрафу - 876,96 грн.;

3) податкова накладна №43 від 19.05.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 4 дні, сума штрафу - 2115,70 грн.;

4) податкова накладна №65 від 27.05.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 4 дні, сума штрафу - 814,32 грн.;

5) податкова накладна №61 від 23.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 14130,84 грн.;

6) податкова накладна №5 від 13.04.2022, дата реєстрації 25.07.2022, кількість днів затримки - 11 днів, сума штрафу - 1345,37 грн.;

7) податкова накладна №21 від 27.04.2022, дата реєстрації 25.07.2022, кількість днів затримки - 11 днів, сума штрафу - 1345,37 грн.;

8) податкова накладна №43 від 17.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу 3579,81 грн.;

9) податкова накладна №71 від 28.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 751,68 грн.;

10) податкова накладна №65 від 26.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 1665,36 грн.;

11) податкова накладна №68 від 27.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 1076,89 грн.;

12) податкова накладна №63 від 26.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 1665,36 грн.;

13) податкова накладна №54 від 21.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 1111,63 грн.;

14) податкова накладна №53 від 21.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 1677,45 грн.;

15) податкова накладна №67 від 27.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 9745,72 грн.;

16) податкова накладна №45 від 17.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 25514,02 грн.;

17) податкова накладна №56 від 22.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 695,31 грн.;

18) податкова накладна №46 від 19.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 1677,45 грн.;

19) податкова накладна №42 від 16.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 16354,49 грн.;

20) податкова накладна №64 від 26.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 957,04 грн.;

21) податкова накладна №62 від 23.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 днів, сума штрафу - 11775,70 грн.;

22) податкова накладна №44 від 17.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 268,88 грн.;

23) податкова накладна №57 від 22.06.2022, дата реєстрації 18.07.2022, кількість днів затримки - 3 дні, сума штрафу - 1016,10 грн.;

24) податкова накладна №40 від 15.09.2022, дата реєстрації 07.10.2022, кількість днів затримки - 7 днів, сума штрафу - 1381,25 грн.;

25) податкова накладна №39 від 15.09.2022, дата реєстрації 07.10.2022, кількість днів затримки - 7 днів, сума штрафу - 1375,21 грн.;

26) податкова накладна №41 від 15.09.2022, дата реєстрації 07.10.2022, кількість днів затримки - 7 днів, сума штрафу - 1375,21 грн.;

27) податкова накладна №37 від 14.09.2022, дата реєстрації 07.10.2022, кількість днів затримки - 7 днів, сума штрафу - 1450,01 грн.;

28) податкова накладна №33 від 13 12.2022, дата реєстрації 04.01.2023, кількість днів затримки - 4 дні, сума штрафу - 1586,78 грн.;

29) податкова накладна №40 від 15.12.2022, дата реєстрації 04.01.2023, кількість днів затримки - 4 дні, сума штрафу - 1586,78 грн.;

30) податкова накладна №32 від 08 12.2022, дата реєстрації 04.01.2023, кількість днів затримки - 4 дні, сума штрафу - 645,19 грн.

Водночас, оскаржуване у даній справі податкове повідомлення-рішення №1435/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024 також винесено на підставі порушення реєстрації вказаних податкових накладних.

Тобто, податковими повідомленнями-рішеннями №1435/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024 та від 20.12.2023 № 13722/Ж10/25-01-04-08 до позивача за одне податкове правопорушення двічі застосовано штрафні (фінансові санкції) в розмірі 111505,20 грн.

За наведених обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав на недопустимості повторного притягнення до відповідальності за одне і те саме порушення, а відтак наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1435/Ж10/25-01-07-00 від 26.01.2024.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтранс-Ойл" підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтранс-Ойл" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Оксененко

Повний текст постанови складено 06.11.2025.