Справа № 340/5639/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/5639/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач), звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 18.07.2025 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме за станом здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу на посаді водія 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів у військовій частині НОМЕР_1 .

Вказує, що постановою військово-лікарської комісії, оформленою Свідоцтвом про хворобу №2302 від 04.06.2024, на підставі статті 12 «а» графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

З урахуванням факту визнання його непридатним до військової служби 29.07.2024 звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби за станом здоров`я. У зв`язку з відсутністю рішення за результатами його розгляду, оскаржив таку бездіяльність до суду. Разом з тим, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №340/6237/24 у задоволенні позову відмовлено з підстав внесення за заявою відповідача відносно нього відомостей до ЄДРДР про скоєння злочину, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

Оскільки 01.07.2025 старшим слідчим відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, старшим лейтенантом ДБР ОСОБА_2 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0009918 у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, 18.07.2025 повторно подав рапорт про звільнення зі служби.

Натомість, Військова частина НОМЕР_1 листом №3862 від 29.07.2025 без урахування вказаної постанови про закриття кримінального провадження повідомила, що він вважається таким, що самовільно залишив місце розташування військової частини, та може скористатись спрощеним механізмом повернення до військової служби до 30.08.2025.

Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2023 №23 ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини та призначено на посаду механіка-водія-електpика відділення управління взводу управління батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.03.2023 №20-РС, позивача звільнено із зазначеної посади та призначено на посаду водія взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 .

У період з 02.04.2024 по 19.04.2024 ОСОБА_1 знаходився на реабілітаційному лікуванні у КНП "Центральна міська лікарня" Кропивницької міської ради, після чого отримав відпустку на лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів. Після наданої відпустки до місця проходження військової служби не прибув.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.07.2024 №2244, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини, а матеріали направлені до правоохоронних органів.

12.09.2024 Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську/Донецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009918 відносно ОСОБА_1 були внесені відомості про скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. У подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.02.2025 №51-РС позивачу був призупинений строк військової служби з 12.09.2024, відтак командир військової частини позбавлений можливості вирішити питання про звільнення позивача з військової служби.

Вказує, що рапорт від 18.07.2025 був розглянутий і позивачу роз`яснено процедуру його подальших дій. При цьому, постанову від 01.07.2025 про закриття кримінального провадження оскаржено до Шевченківського районного суду міста Дніпра.

З цих підстав вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

08.09.2025 представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якій зазначає про безпідставність доводів відповідача щодо самовільного залишення ОСОБА_1 місця проходження військової служби. Наголошує, що лист військової частини НОМЕР_1 від 29.07.2025 не є рішенням за результатами розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

01.10.2025 та 06.10.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра у справі №932/9585/25 від 15.09.2025.

03.10.2025 та 09.10.2025 від представника позивача надійшли заяви, у яких просив відмовити у задоволенні клопотань відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи.

Будь-яких інших заяв, чи клопотань від учасників справи не надходило.

20.08.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

13.10.2025 ухвалою суду продовжено військовій частині НОМЕР_1 процесуальний строк на подання доказів у цій справі та приєднано копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 12.08.2025 у справі № 932/9585/25 до матеріалів справи.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Згідно відомостей з військового квитка НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 17.03.2023 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 12-17).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №340/6237/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, яке набрало законної сили, встановлено, що «наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2023 № 23, позивача було зараховано до списків військової частини та призначено на посаду механіка-водія-електpика відділення управління взводу управління батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.03.2023 № 20-РС, позивач звільнений із зазначеної посади та призначений на посаду водія взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 .

В період з 02.04.2024 по 19.04.2024 позивач знаходився на реабілітаційному лікуванні у КНП "Центральна міська лікарня" Кропивницької міської ради, після чого отримав відпустку на лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.

Як встановлено судом та не спростовано позивачем, після наданої відпустки, останній до військової частини не повернувся.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.05.2024 № 125-РС, позивача, відповідно до пп. 14 п. 116 Положення, було увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з залишенням у списках підрозділів, у зв`язку з самовільним залишенням частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.07.2024 № 2868 за фактом неповернення позивача з лікувального закладу було призначене службове розслідування.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.07.2024 № 2244, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини, а матеріали направлені до правоохоронних органів.

12.09.2024 Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську/Донецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009918 відносно позивача були внесені відомості про скоєння ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.»

Цим же рішенням суду від 24.12.2024 у справі №340/6237/24 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 19-20).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак наведені вище обставини вважаються встановленими та не потребують доказування у межах розгляду даної справи.

01.07.2025 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань старшим лейтенантом ДБР Риженком Д.С. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0009919 у зв`язку із встановленням відсутності в діяннях солдата ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.с. 21-22).

18.07.2025 позивач через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби, на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я. До рапорту додав засвідчені копії: свідоцтва про хворобу №2302 від 04.06.2024; рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі №340/6237/24; постанови про закриття кримінального провадження від 01.07.2025 (а.с. 23-26).

Листом від 29.07.2025 №3862 військова частина НОМЕР_1 повідомила представнику позивача адвокату Науменку І.Ф., що у зв`язку з самовільним залишенням розташування військової частини наказом командира від 09.02.2025 №51-РС ОСОБА_1 призупинений строк військової служби з 12.09.2024. Запропоновано позивачу скористатись спрощеним механізмом повернення до військової служби (а.с. 26зв.)

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпро Леміщенко Є.О. від 15.09.2025 у справі №932/9585/25 задоволено скаргу Дьяченка Андрія Анатолійовича в інтересах військової частини НОМЕР_1 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань про закриття кримінального провадження. Скасовано постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, від 01.07.2025 про закриття кримінального провадження №0009919 від 12.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.с. 61-65).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Підстави звільнення з військової служби, зокрема, під час дії воєнного стану, передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців.

Отже, наявність висновку (постанови) військово-лікарської комісії про тимчасову непридатність до військової служби є безумовною підставою для звільнення його з військової служби під час дії воєнного стану.

Суд встановив, що гарнізонною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 прийнято постанову, оформлену Свідоцтвом про хворобу №2302 від 04.06.2024, згідно якого на підставі статті 12 «а» графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с. 17зв.)

З огляду на це позивач набув право на звільнення з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до Закону №2232-XII Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Пунктом 7 Положення №1153/2008 встановлено, що військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до абз. 1-2 пункту 240 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (пункт 241 Положення №1153/2008).

Згідно матеріалів справи, своє право на звільнення з військової служби на підставі вказаної норми позивач реалізував, звернувшись через ІНФОРМАЦІЯ_1 по системі електронного документообігу (СЕДО) до командира військової частини НОМЕР_1 із відповідним рапортом від 18.07.2025.

За результатами розгляду вказаного звернення відповідач листом від 29.07.2025 №3862 вказав, що у зв`язку з самовільним залишенням розташування військової частини наказом командира від 09.02.2025 №51-РС ОСОБА_1 призупинений строк військової служби з 12.09.2024, запропонував позивачу скористатись спрощеним механізмом повернення до військової служби.

Відповідно 1 статті 40 Закону №2232-ХІІ визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №2232-XII (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Для військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні, з дня початку відбування такого покарання військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Військовослужбовці, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 і 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону, крім випадків, передбачених цим Законом.

Під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану для військовослужбовців, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, звільнено від відбування покарання на підставі амністії, а також яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, з дня прибуття їх до військових частин (місць проходження військової служби) військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.

За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Військовослужбовцям, зазначеним в абзацах сьомому, дев`ятому та дванадцятому цієї частини, з дня призупинення військової служби до дня її продовження виплата недоотриманого грошового, здійснення недоотриманого продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством України для військовослужбовців, не здійснюються.

Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.

Відповідно до пункту 144-1 Положення №1153/2008 (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Пунктом 144-2 Положення №1153/2008 військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Згідно пункту 144-5 Положення №1153/2008 військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту VI пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу, крім військовослужбовців, які згідно із пунктом 225 цього Положення звільняються з військової служби Президентом України.

Таким чином, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.07.2024 № 2244, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини, а матеріали направлені до правоохоронних органів.

12.09.2024 Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську/Донецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009918 відносно позивача були внесені відомості про скоєння ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.02.2025 № 51-РС позивачу був призупинений строк військової служби з 12.09.2024.

Доказів оскарження вказаних наказів позивачем суду не надано.

Тобто, з 12.09.2024 позивач вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язків військової служби, не входить до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань та на нього не поширюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Представник позивача, вказуючи на протиправність бездіяльності відповідача щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за результатами розгляду вказаного рапорту, послався на те, що 01.07.2025 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань старшим лейтенантом ДБР Риженком Д.С. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0009919 у зв`язку із встановленням відсутності в діяннях позивача складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпро Леміщенко Є.О. від 15.09.2025 у справі №932/9585/25 вказану постанову від 01.07.2025 про закриття кримінального провадження №0009919 скасовано.

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009919 поновлено, військова служба позивача й надалі є призупиненою, а тому на нього не поширюються приписи законодавства про проходження військової служби.

Суд зазначає, що рапорт - це вид службового документу Збройних Сил України, який є письмовим звернення військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.

Оскільки починаючи з 06.07.2024 позивач є особою, яка самовільно залишила військову частину та на дату подання ним рапорту від 18.07.2025 його військова служба у Збройних Силах України призупинена, він не входить до складу Збройних Сил України та стосовно нього не прийнятий виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або не закрито кримінальне провадження, наказ про продовження ним військової служби командиром військової частини не приймався, тому у відповідача відсутні правові підстави для ініціювання по суті порушеного у рапорті від 18.07.2025 питання щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про неможливість відповідачем розгляду поданого позивачем рапорту про звільнення зі служби за станом здоров`я та прийняття відповідного рішення до вирішення питання щодо продовження ним військової служби.

Про вказані обставини військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача листом №3862 від 29.07.2025. Відтак, відсутні підстави стверджувати про допущення відповідачем протиправної бездіяльності у питанні звільнення позивача з військової служби за його рапортом від 18.07.2025.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.

Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19.

З врахуванням наведених норм чинного законодавства, встановлених обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, оскільки відповідачем в межах спірних правовідносин не було вчинено протиправної бездіяльності, а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК