Справа № 520/20309/25
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 листопада 2025 року Справа № 520/20309/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Височанської селищної ради (вул. Бульварна, буд. 12,с-ще Високий, Харківський р-н, Харківська обл.,62459, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради щодо не паспортизації вулиці Залізничників селища Високого, на вимогах законодавства, яке регламентує благоустрій населених пунктів неправомірною.

- визнати бездіяльність Височанської селищної ради, щодо не паспортизації вулиці Ранкової селища Високого, на вимогах законодавства, яке регламентує благоустрій населених пунктів неправомірною.

- зобов`язати Височанську селищну раду вирішити питання про оформлення інвентаризаційної справи на вулицю Залізничників селища Високий, відповідно вимог Інструкції з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населених пунктів.

- зобов`язати Височанську селищну раду вирішити питання про оформлення інвентаризаційної справи на вулицю Ранкову селища Високий, відповідно вимог Інструкції з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населених пунктів.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Височанською селищною радою не виконано паспортизацію вулиць Ранкової та Залізничників селища Високого Харківського району Харківської області.

Позивач вважав, що оскільки він є мешканцем територіальної громади селища Високий, його права порушено тим, що відповідач не здійснив паспортизацію зазначених вулиць, а зокрема позивач стверджував, що порушено його права, які передбачено ч. 1 ст. 17 Закону України Про благоустрій населених пунктів.

Крім того, на думку позивача, вказана бездіяльність надає можливість не виконувати іншим громадянам обов`язки, покладені на них ч. 2 ст. 17 зазначеного Закону, що може завдати позивачу незручності в користуванні означеними об`єктами благоустрою.

Позивач звернувся з інформаційними запитами до Височанської селищної ради, в яких просив надати копію Інвентаризаційного плану та Технічного паспорту вулиць селища Високий.

Відповідач листами повідомив позивача, що при об`єднанні громади при передачі документації були відсутні технічні паспорти та інвентаризація доріг комунальної власності, а провести роботу по виготовленню зазначеної технічної документації на даний час не передбачається можливим у зв`язку з відсутністю коштів в бюджеті селищної ради.

Позивач не погодившись із вищевказаним, вважаючи порушеними свої права, звернувся до суду з позовом в цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини регулюється Законом України «Про благоустрій населених пунктів».

Згідно ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля

Згідно статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів передбачає:

1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів;

2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення;

3) створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно ч. 1 ст. 10 вказаного Закону до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить:

1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів;

2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів;

3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб);

4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою;

5) затвердження місцевих планів управління відходами.

Пунктом 5 ч.2 ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об`єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

На виконання наведених вище положень статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 29 жовтня 2012 року №550 затвердило Інструкцію з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою населених пунктів (далі - Інструкція), яка визначає порядок проведення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації парків (гідропарків, лугопарків, лісопарків, парків культури та відпочинку, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва, спортивних, дитячих, історичних, національних, меморіальних та інших), рекреаційних зон, садів, скверів та майданчиків, пам`яток культурної та історичної спадщини, майданів, площ, бульварів, проспектів, вулиць, доріг, провулків, узвозів, проїздів, пішохідних та велосипедних доріжок, пляжів, кладовищ, інших територій загального користування; прибудинкових територій; територій будівель та споруд інженерного захисту територій; територій підприємств, установ, організацій та закріплених за ними територій на умовах договору, а також інших об`єктів благоустрою в межах населеного пункту (крім земельних ділянок, на яких розташовано вказані об`єкти).

Згідно пунктів 1.4- 1.8 Інструкції, технічна інвентаризація та паспортизація об`єктів благоустрою проводяться власником, балансоутримувачем або виконавцем на підставі договору із замовником або самостійно. Технічна інвентаризація об`єктів благоустрою може бути плановою або позаплановою.

Планова технічна інвентаризація повинна проводитись згідно з планами, затвердженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Позапланова технічна інвентаризація проводиться у разі:

введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта благоустрою;

закінчення ремонту об`єкта благоустрою;

зміни власника (балансоутримувача) об`єкта благоустрою;

протиправного знищення чи пошкодження об`єкта благоустрою;

надзвичайної ситуації техногенного або природного характеру на об`єкті благоустрою;

прийняття рішення про її проведення власником (балансоутримувачем) об`єкта благоустрою.

На підставі матеріалів технічної інвентаризації об`єктів благоустрою на кожний об`єкт благоустрою складається інвентаризаційна справа згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. Склад інвентаризаційної справи визначається відповідно до опису інвентаризаційної справи, наведеного в додатку 2 до цієї Інструкції. Сформована інвентаризаційна справа підписується представником виконавця і передається замовнику або підписується власником (балансоутримувачем) об`єкта благоустрою, якщо вона проводилася ним самостійно. Інвентаризаційній справі присвоюється інвентарний номер, який проставляється на кожному аркуші матеріалів цієї справи та документів, долучених до неї. Інвентаризаційну справу зберігає замовник. Замовником передається копія інвентаризаційної справи балансоутримувачу об`єкта благоустрою (у разі його визначення).

Таким чином, під паспортизацією об`єктів благоустрою треба розуміти складання технічних паспортів об`єктів благоустрою за результатами їх інвентаризації; під технічною інвентаризацією об`єктів благоустрою - сукупність заходів з обстеження, спрямованих на підтвердження наявності об`єктів нерухомого майна, елементів благоустрою та оцінку їх технічного стану, а також наявності інженерних мереж на об`єкті благоустрою, виконавцем яких виступає суб`єкт господарювання, установчими документами якого передбачено право здійснювати технічну інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою, а замовником - власник об`єкта благоустрою або уповноважена ним особа. Технічна інвентаризація та паспортизація об`єктів благоустрою проводяться власником, балансоутримувачем або виконавцем на підставі договору із замовником. Строки проведення планової технічної інвентаризації Інструкцією прямо не визначено, проте зазначено, що повинна проводитись згідно з планами, затвердженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Відповідач вказував на те, що зазначені плани не затверджувались, оскільки селищна рада, яка є колегіальним органом, виходить з нагальних потреб громади та наявного фінансування, що визначаються депутатським корпусом ради.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що зазначені вище Закон та Інструкція не визначають конкретні строки, у які орган місцевого самоврядування повинен затвердити план проведення інвентаризації об`єктів благоустрою.

Що стосується твердження ОСОБА_1 про порушення його прав в цій справі, які передбачено ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суд зауважує наступне.

Права та обов`язки громадян у сфері благоустрою населених пунктів визначені ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», згідно якої громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право:

1) користуватись об`єктами благоустрою населених пунктів;

2) брати участь в обговоренні правил та проектів благоустрою території населених пунктів;

3) вносити на розгляд місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій пропозиції з питань благоустрою населених пунктів;

4) отримувати в установленому законом порядку повну та достовірну інформацію про затвердження правил благоустрою території населеного пункту та внесення до них змін, а також роз`яснення їх змісту;

5) брати участь у здійсненні заходів з благоустрою населених пунктів, озелененні та утриманні в належному стані садиб, дворів, парків, площ, вулиць, кладовищ, братських могил, обладнанні дитячих і спортивних майданчиків, ремонті шляхів і тротуарів, інших об`єктів благоустрою;

6) вимагати негайного виконання робіт з благоустрою населених пунктів у разі, якщо невиконання таких робіт може завдати шкоду життю, здоров`ю або майну громадян;

7) звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Тобто, законодавцем визначений вичерпний перелік прав громадян у сфері благоустрою населених пунктів.

В позовній заяві, як зазначалося вище, позивач стверджував, що бездіяльністю з непроведення інвентаризації двох обраних позивачем на власний розсуд вулиць селища Високий Харківського району Харківської області порушено вище перелічені права позивача, однак як позовна заява, так і досліджені судом докази не містять жодних обґрунтувань та свідчень реальності порушеного права ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу позивача, що суть та характер його порушеного права мають бути в достатній мірі зазначені в позовній заяві при зверненні до суду. Однак, вивчивши подану ОСОБА_1 позовну заяву, судом вбачається, що зазначаючи про порушення його прав, він обмежився посиланням на наявність прав, що передбачені ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а також навів абстрактні посилання на те, що бездіяльність відповідача «надає можливість не виконувати іншим громадянам обов`язки, покладені на них ч. 2 ст. 17 зазначеного Закону, що може завдати позивачу незручності в користуванні означеними об`єктами благоустрою». Тобто порушення прав позивача є гіпотетичним та на даний час з позовної заяви не вбачається.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Згідно усталеного підходу, який знаходить своє відображення в багатьох судових рішеннях Верховного Суду, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення (подібний за змістом висновок висловлений, зокрема, Верховним Судом у постанові від 14.02.2022 у справі № 200/9772/18-а).

Отже, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулося порушення її прав.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.01.2024р. у справі №280/4039/20.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже зазначалося, що позивач, посилаючись на листи Височанської селищної ради Харківської області, та, звертаючись до суду з позовом у цій справі, в обґрунтування порушення свої прав вказує, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не проведення інвентаризації та паспортизації вулиць селища Високого. Однак, обставини, на які покликається позивач, не свідчать, що не проведення інвентаризації та паспортизації вулиць громади порушує його індивідуальні права та законні інтереси, які потребують судового захисту. Позивач не навів достатньо переконливих мотивів, що така бездіяльність відповідача призвела до виникнення правових наслідків, які б свідчили про порушення прав, свобод чи охоронюваних законом конкретно його інтересів.

Таким чином, суд констатує про відсутність на час звернення із цим позовом до суду, порушення прав та інтересів позивача.

Межі зазначеної правової ситуації не дають підстав вважати, що не проведення інвентаризації та паспортизації вулиць громади порушує чи якимсь чином зачіпає індивідуальні права і законні інтереси позивача, які потребують судового захисту. Не доведено таких обставин й позивачем.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Височанської селищної ради (вул. Бульварна, буд. 12,с-ще Високий, Харківський р-н, Харківська обл.,62459, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.