Справа № 420/25368/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №UA88 від 10.04.2025 року винесене Одеською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №UA89 від 10.04.2025 року винесене Одеською митницею Державної митної служби України.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що посадовими особами відповідача проведена документальна невиїзна перевірка дотримання позивачем вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією за №UA209180/2022/002370 від 27.01.2022 року. За результатами проведеної перевірки Одеською митницею Державної митної служби України складено Акт за №12/25/7.10-19/ від 19.03.2025 року. На підставі вищезазначеного Акту перевірки від 19.03.2025 року відповідачем прийняте податкові повідомлення-рішення від 10 квітня 2025 року №UA88, яким з посиланням на п.п. 54.3.2, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України та пункту 123.2 ст. 123 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України, з урахуванням пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу 121) в розмірі п`ятдесят чотири тисячі двісті сорок дві гривень 10 коп. та №UA89, яким з посиланням на п.п. 54.3.2, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України та пункту 123.2 ст. 123 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України, з урахуванням пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем на податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами (код платежу 128) в розмірі 149 165 (сто сорок дев`ять тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 78 коп. за податковим зобов`язанням - у розмірі 119 332 грн. 62 коп. та штрафні санкції 29 833 грн. 16 коп.

19.08.2025 року від представника Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що під час визначення митної вартості товару (легкового автомобіля), який був ввезений на митну територію України та оформлений у митному режимі імпорту (випуск для вільного обігу) (ІМ 40) ХАЧАТРЯН У.В. за основу приймалась вартість товарів у країні експорту на підставі документів, які надійшли від митних органів Федеративної Республіки Німеччина, що відповідає нормам Митного та Податкового кодексів та загальноприйнятим міжнародним нормам, які базуються на положеннях Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947). Таким чином, перевіркою було встановлено порушення пункту 2 частини другої статті 52, частини першої статті 257 МКУ, в частині повноти декларування ОСОБА_2 фактурної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за МД від 27.01.2022 № UA209180/2022/002370, що призвело до заниження митної вартості імпортованого товару. За результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, з урахуванням отриманої інформації від митних органів Федеративної Республіки Німеччина, відомостей, що зазначені в МД від 27.01.2022 № UA209180/2022/002370, під час перевірки платника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) через порушення пункту 2 частини другої статті 52, на підставі статті 55 МКУ, відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 МКУ під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску прийнято рішення щодо правильності визначення заявленої у митній декларації митної вартості товару «Легковий автомобіль марка MERCEDES-BENZ, модель V250, рік виготовлення 2017, модельний рік 2017, дата першої реєстрації 30.06.2017, номер двигуна немає даних, номер кузова НОМЕР_2 …» у розмірі 1 088 090,05 гривень. Встановлені порушення призвели до заниження ОСОБА_2 податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 173 574,72 гривень, у тому числі з ввізного мита 54 242,10 гривень, з податку на додану вартість 119 332,62 гривень. На підставі Акту про результати документальної невиїзної перевірки від 19.03.2025 № 12/25/7.10-19/ Одеською митницею прийняті податкові повідомлення рішення № UA88, № UA89 від 10.04.2025 за податковими зобов`язаннями на суму 54 242,10 грн. та 149 165,78 грн. відповідно. Згідно з відомостями, внесеними до МД від 27.01.2022 № UA209180/2022/002370, особою, відповідальною за фінансове врегулювання, є ОСОБА_1 (графа 9 МД), яка вказана одержувачем в експортній декларації та є власником транспортного засобу, оформленого за МД, що була предметом перевірки.

26.08.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін.

19.08.2025 року до суду від представника Одеської митниці надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, яке обґрунтовано тим, що складність даної справи полягає у характері спірних правовідносин та предметі спору, які потребують надання усних пояснень з метою з`ясування всіх обставин.

2.10.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи № 420/25368/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Обставини справи.

Відповідно до Довіреності за №НРР487590 від 20.01.2022 року, ОСОБА_1 , уповноважила громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) представляти її інтереси з усіх питань, що будуть стосуватися придбання та придбаного транспортного засобу; представляти інтереси останньої на Державному кордоні України, в митних та прикордонних органах; бути присутнім при митному огляді; заповнювати та підписувати документи, у тому числі заповнювати митну декларацію і здійснювати декларування.

26.01.2022 року гр. Хачатрян Карен Степанович діючи в інтересах ОСОБА_1 до пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці подав митну декларацію №UA209180/2022/002370 та документи з метою проведення митного оформлення товару із сплатою належних митних платежів та випуску у вільний обіг на території України транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель V250, номер кузова НОМЕР_2 , тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2143 см3, 140 Kw, модельний рік - 2017. Заявлена фактурна вартість автомобіля становила 16 800 євро.

27.01.2022 року митне оформлення транспортного засобу марки MERCEDESBENZ, модель модель V250 завершене згідно митної декларації. Митні платежі за транспортний засіб по МД №UA209180/2022/002370 за кодом згідно з УКТ ЗЕД були нараховані та сплачені в розмірі 124 223 грн. 50 коп.

21 лютого 2022 року Львівською митницею Державної митної служби України проведено перевірку додержання митних правил при подачі МД №UA209180/2022/002370 від 27.01.2022 року під час якої встановлено, що митні процедури по зазначеному вище транспортному засобу марки MERCEDESBENZ, модель V250, номер кузова НОМЕР_2 , ОСОБА_3 оформлено з порушенням митного законодавства України, а саме те, що при декларуванні вищезазначеного транспортного засобу гр. ОСОБА_3 для здійснення митного оформлення надані документи, які стали підставою для заявлення у МД №UA209180/2022/002370 неправдивих відомостей про фактурну вартість вищезазначеного транспортного засобу, про що Львівською митницею Державної митної служби України 16.06.2023 року складено протокол за №0733/20900/23 про порушення ОСОБА_3 митних правил.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20.07.2023 року по справі № 461/5552/23, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27.10.2023 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил, а саме 1 088090 грн. 05 коп. та конфіскації в дохід держави предмету порушення митних правил, згідно протоколу про порушення митних правил №0733/20900/23 від 16.06.2023 року, а саме транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель V250, номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336, пункту 1 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351 МК України та наказу Одеської митниці від 24.02.2025 року № 149 проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за МД від 27.01.2022 року № UA209180/2022/002370.

За результатами документальної невиїзної перевірки складено Акт № 12/25/7.10-19/ від 19.03.2025 року.

Документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення:

- пункту 2 частини другої статті 52, частини першої статті 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 27.01.2022 року № UA209180/2022/002370 на загальну суму 54 242,10 гривень;

- пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (i змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 27.01.2022 року № UA209180/2022/002370 на загальну суму 119 332,62 гривень.

10.04.2025 року Одеською митницею прийнято податкові повідомлення-рішення № UA88 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу 121) на 54 242,10 грн; та № UA89 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами (код платежу 128) на суму 119 332,62 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 29833,16 грн.

Не погоджуючись із результатами перевірки та прийнятими за її наслідками податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подала скаргу до Державної митної служби України.

Рішенням Державної митної служби України від 27.06.2025 року №3/10-06/8.19/4047 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Відповідно до ст. 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи пересвідчуються в такому:

у правильності, точності, повноті та достовірності інформації, що міститься у митній декларації, митне оформлення якої завершено;

у наявності, точності, правильності і достовірності документів, на підставі яких товари поміщені у відповідні митні режими, а також існуванні, справжності, правильності і дійсності будь-якого підтвердного документа, у тому числі шляхом перевірки облікових записів та іншої документації підприємства щодо операцій із відповідними товарами або щодо попередніх та/або наступних комерційних операцій із такими товарами після їх випуску;

у законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України;

у своєчасності, достовірності, повноті нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Митні органи мають право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування знижених ставок ввізного мита;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, та/або документів та інформації, отриманих від уповноважених органів (організацій) іноземних держав, інформації, заявленій митним органам під час митного контролю, митного оформлення товарів;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Під час проведення документальної перевірки посадові особи митного органу повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань такої перевірки.

Відшкодування збитків та/або шкоди, заподіяних посадовими особами митного органу підприємству під час проведення перевірки, здійснюється у порядку, встановленому законом.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, здійснення заходів, передбачених законами України.

Згідно із ч.ч.1-5,9 ст. 351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення доперевірочного аналізу митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення підприємству (громадянину) письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення документальної невиїзної перевірки та копії наказу про її проведення у спосіб, визначений частиною шостою статті 344-1 цього Кодексу.

Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.

Посадові особи митних органів під час проведення документальної невиїзної перевірки зобов`язані:

1) використовувати будь-яку інформацію, отриману під час проведення перевірки, виключно у митних цілях;

2) забезпечувати збереження документів, отриманих та складених під час перевірки, не розголошувати їхній зміст без згоди особи, що перевіряється, крім випадків, передбачених цим Кодексом;

3) виконувати інші обов`язки, передбачені цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до ст.352 МК України, посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані:

1) документи, визначені цим Кодексом;

2) податкова інформація;

3) експертні висновки;

4) судові рішення;

5) отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення;

6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 354 МК України, Результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка.

Акт (довідка) про результати перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами митного органу, які проводили перевірку, та реєструється в митному органі протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку. Такий акт (довідка) після реєстрації в митному органі протягом п`яти робочих днів вручається для підписання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі чи надсилається підприємству в порядку, встановленому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Частиною 1 статті 271 МК України визначено, що мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 вказаної статті одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

За змістом частин 4, 5 статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з ч.1 ст.300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

За визначенням наведеним у підпункті "в" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є ввезення товарів на митну територію України.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт 187.8 статті 187 ПК України).

Відповідно до п.190.1 ст.190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно з пп. 54.3.6 п. 54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п. 54.4 ст. 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Частиною 1 статті 45 МК України визначено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Основні вимоги до оформлення документальних перевірок, закріплені у Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (далі - Порядок).

В силу пункту 5 розділу 2 названого Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У підпункті 7 пункту 4 розділу 3 Порядку закріплено, що результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства. У разі встановлення перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків; зазначити невідповідність даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки, на підставі первинних документів платника податків; вказати первинні документи та інші матеріали, що свідчать про наявність порушень. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, митної вартості та країни походження товарів, підстави для звільнення від оподаткування митними платежами окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті (довідці) документальної перевірки.

Висновки суду.

Щодо правомірності підстав для проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю у формі проведення документальної невиїзної перевірки після завершення митного оформлення контролю за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон було допущено порушення митного законодавства.

Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 08.05.20187 року у справі №» 808/1341/14.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем за МД від 27.01.2022 № UA209180/2022/002370, що підлягала перевірці, ввезено товар №1 : «Легковий автомобіль, марка MERCEDES-BENZ, модель V250 рік виготовлення 2017, модельний рік 2017, дата першої реєстрації 30.06.2017, номер двигуна немає даних, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 см.куб,140 Kw., тип двигунадизельний, повна маса 3200 кг., колісна формула 4х4, кількість сидячих місць, включаючи водія 7, призначений для використання по дорогах загального користування» (далі - легковий автомобіль), за кодом згідно з УКТ ЗЕД . Фактурна вартість товару становить 16 800,00 EUR (або 545 669,04 гривень за курсом на день оформлення МД - 32,48030000). Митна вартість визначена за основним методом та становить 545 669,04 гривень. Вага брутто 2 185 кг, вага нетто 2 185 кг. При митному оформленні сплачено митні платежі: ввізне мито 54 566,90 гривень (ставка ввізного мита 10%), акцизний податок 20 881,58 гривень (ставка 300 Євро), податок на додану вартість (ПДВ) 124 223,50 гривень (ставка - 20%).

Відповідно до графи 8 «Одержувач/імпортер» МД від 27.01.2022 № UA209180/2022/002370 одержувачем товару є ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідно до графи 9 «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» МД від 27.01.2022 № UA209180/2022/002370 особою, відповідальною за фінансове врегулювання, за вказаним митним оформленням виступає громадянка України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до графи 2 «Відправник/експортер» МД від 27.01.2022 № UA209180/2022/002370 відправника не визначено.

Листом Департаменту міжнародної взаємодії Державної митної служби України від 14.04.2023 № 26/26-04/7.4/863 спрямовано відповідь митних органів Федеративної Республіки Німеччина від 17.03.2023 № Z4663 2023.UA.800039-DVIII.A.22 з копією експортної декларації від 25.01.2022 MRN: 22DE73E2, на запит про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи, при ввезенні на митну територію України транспортного засобу, декларування якого здійснювалося ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) для української громадянки ОСОБА_1 .

Митними органами Федеративної Республіки Німеччина від 17.03.2023 № Z4663 2023.UA.800039-DVIII.A.22 надано копію експортної декларації від 25.01.2022 MRN: 22DE73E2, яка стосуються товару, ввезеного за МД від 27.01.2022 року № UA209180/2022/002370.

Згідно з даними, зазначеними в копії експортної декларації від 25.01.2022 MRN: 22DE73E2 з території Федеративної Республіки Німеччина в Україну на адресу «Ustian Khachatrian» (Dobrovolskogo 11, Ovidiopol, 67801, UА» fahrer (водієм) Karen Khachatrian було відправлено товар «б/в автомобіль MERCEDES-BENZ V-Classe, тип 639/2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , об`єм 2143 см 3 дизель» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 87033290, загальною вагою брутто 2 185 кг. Відповідно до копії експортної декларації від 25.01.2022 MRN: 22DE73E2 відправником/експортером (Ausfuhrer) товару є «TALEBLE NATASHA SORAYA» (Kantstr.16, 10623 Berlin) (Німеччина), одержувачем (AWAusfuhrer) пані ОСОБА_5 . Країна призначення вантажу Україна. Зазначена експортна декларація містить посилання на номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - НОМЕР_5 . Відповідно до копії експортної декларації від 25.01.2022 MRN: 22DE73E2 відправником товару є «TALEBLE NATASHA SORAYA» (Kantstr.16, 10623 Berlin) (Німеччина). Країна призначення вантажу Україна. У графі «сума рахунку» вказаної експортної митної декларації зазначено вартість товару, яка становить 33 500,00 EUR.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що проведення документальної невиїзної перевірки з підстави, наведеної у пункті 2 частини 2 статті 351 МК України можливе лише за умови, якщо інформація, яка надійшла від уповноважених органів іноземних держав, свідчить про непідтвердження автентичності поданих контролюючому органу документів або про недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Враховуючи зазначені положення законодавства та враховуючи надходження до митного органу від митних органів Федеративної Республіки Німеччина експортної декларації від 25.01.2022 року MRN: 22DE73E2 щодо товару «б/в автомобіль MERCEDES-BENZ V-Classe, тип 639/2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , об`єм 2143 см 3 дизель», митне оформлення якого завершене, суд вважає, що відповідач мав право проводити перевірку позивача.

Щодо твердження позивача про те, що відповідачем не надано доказів стосовно того, що станом на дату, коли контролюючий орган розпочав перевірку, у нього були наявні відомості про належне повідомлення та вручення уповноваженій особі платника повідомлення та наказу про проведення документальної невиїзної перевірки, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.4 ст. 351 МК України, Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення підприємству (громадянину) письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення документальної невиїзної перевірки та копії наказу про її проведення у спосіб, визначений частиною шостою статті 344-1 цього Кодексу.

Приписами п.2 ч.6 ст. 344-1 МК України передбачено, що направлення митними органами повідомлень про проведення документальної перевірки, запитів, наказів та інших документів, що стосуються проведення пост-митного контролю, здійснюється, зокрема, у паперовій формі - рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Днем отримання документів митного органу, визначених абзацом першим цієї частини, є у разі надсилання в паперовій формі - дата отримання рекомендованого листа, зазначена поштовою службою в повідомленні про вручення, а у разі неотримання листа - дата повернення рекомендованого листа, зазначена поштовою службою.

Судом встановлено, що уповноваженими представниками Одеської митниці 24.02.2025 року на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) було направлено лист-повідомлення про проведення документальної невиїзної перевірки та копія наказу №149 від 24.02.2025 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового направлення, наказ та лист-повідомлення про проведення документальної невиїзної перевірки позивач отримала 05.03.2025 року, що підтверджується особистим підписом в графі «одержувач».

З огляду на вказане, доводи позивача є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.04.2025 року №UA88 та №UA89, суд зазначає наступне.

Суд не погоджується з головним аргументом позивача про безпідставність висновків відповідача в акті перевірки. Зокрема, позивач посилається на те, що Акт перевірки від 19.03.2025 року не відповідає вимогам даного Порядку, оскільки викладені у ньому висновки є необґрунтованими, зробленими без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), упереджено, недобросовісно, нерозсудливо та непропорційно з підстав зазначених нижче. Також, в змісті Акту перевірки в порушення Порядку не зазначено яка саме перевірка проведена контролюючим органом планова або позапланова.

По-перше щодо не зазначення контролюючим органом яка саме перевірка була проведена: планова або позапланова, суд зазначає, що Митним кодексом України взагалі не передбачено такого виду перевірки як планова чи позапланова, оскільки Митним кодексом України визначено два види перевірки, а саме: документальні виїзні перевірки та документальні невиїзні перевірки.

По-друге, щодо безпідставність висновків відповідача в акті перевірки, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на статтю 352 МК України, що визначає перелік матеріалів, які можуть бути використані для підготовки висновків за результатами перевірок, а саме:

1) документи, визначені цим Кодексом;

2) податкова інформація;

3) експертні висновки;

4) судові рішення;

5) отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення;

6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, підставою для проведення перевірки стала інформація митних органів Федеративної Республіки Німеччина щодо вартісних характеристик товару зазначеного в МД від 27.01.2022 року № UA209180/2022/002370

Частинами 4-5 ст.334 МК визначено, що правоохоронні органи, фінансові установи та інші контролюючі органи України відповідно до законодавства на письмові запити органів доходів і зборів або з власної ініціативи інформують органи доходів і зборів про наявні відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

З метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або засвідчені копії, інформацію (у т.ч. в електронній формі), що стосується переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

З огляду на викладені вище норми права, суд робить висновок, що відповідач під час проведення перевірки може використовувати матеріали одержані від митних органі інших країн.

Також, суд зазначає, що безпідставність висновків акту перевірки може ґрунтуватися на тому, що висновки не підтверджуються доказами, які були зібрані під час перевірки, і не відповідають вимогам законодавства.

Копії документів, які відповідач використав під час проведення перевірки, наявні в матеріалах справи.

Суд наголошує, що досліджений акт перевірки № 12/25/7.10-19/ від 19.03.2025 року відповідає вимогам законодавства та ґрунтується на повному та всебічному дослідженні доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, позивачем в цій частині не доведено протиправність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень. Натомість, відповідачем належним чином обґрунтовано законність прийняття податкових повідомлень-рішень від 10.04.2025 року №UA88 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу 121) на 54 242,10 грн; та № UA89 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами (код платежу 128) на суму 119 332,62 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 29833,16 грн.

Щодо тверджень позивача, що в її діях відсутня протиправність, так як відомості та вищезазначену МД до митних органів остання не надавала, оскільки декларування транспортного засобу за митною декларацією від 27.01.2022 року № UA209180/2022/002370 здійснював Карен Хачатрян на підставі довіреності від 20.01.2022 року № HPP 487590.

Суд зазначає, що згідно з Довіреністю №НРР487590 від 20.01.2022 року, ОСОБА_1 , уповноважила громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) представляти її інтереси з усіх питань, що будуть стосуватися придбання та придбаного транспортного засобу; представляти інтереси останньої на Державному кордоні України, в митних та прикордонних органах; бути присутнім при митному огляді; заповнювати та підписувати документи, у тому числі заповнювати митну декларацію і здійснювати декларування.

Відповідно до експортної декларації наданої митним органом Федеративної Республіки Німеччина від 25.01.2022 року MRN: 22DE73E2, одержувачем та власником транспортного засобу вказана саме ОСОБА_1 .

Отже й відповідальною особою щодо сплати грошових зобов`язань та штрафних санкцій є саме позивач, як власник транспортного засобу, який був ввезений на митну територію Україні згідно із митною декларацією від 27.01.2022 року № UA209180/2022/002370.

Судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст.6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко

.