Справа № 260/3742/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

03 листопада 2025 рокум. Ужгород№ 260/3742/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

за участю секретаря судового засідання Фозекош В.В.

позивача: представник - не з`явився,

відповідача: представник - Кельман В.В.,

державного виконавця - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного виконавця про зміну порядку і способу виконання рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Закарпатській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року.

23 вересня 2025 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міснік Нелею Вячеславівною подано заяву про зміну способу і порядку виконання рішення, відповідно до якої просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/3742/22 в частині зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області «нарахувати і виплатити» ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року, на «стягнути» з Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 заборгованість щодо нарахованої та невиплаченої суми додаткової винагороди у розмірі 445564,52 грн.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23 вересня 2025 року дану заяву визначено розглядати головуючому судді Луцовичу М.М.

29 вересня 2025 року головуючим суддею Луцович М.М. подано заяву про самовідвід на підставі п.4 ч.1 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що протягом останнього часу у головуючого судді Луцович М.М. з Міснік Нелею Вячеславівною, яка в процесі виконання своїх посадових обов`язків, в межах виконавчого провадження №77815803, ініціювала звернення до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про зміну порядку і способу виконання рішення у справі №260/3742/22, склалися близькі стосунки, зокрема, на даний час вони спільно проживають, що може викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді щодо вирішення поданої заяви.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року задоволено заяву судді Луцовича М.М. про самовідвід, а заяву державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025, дана заява передана на розгляд судді Ващиліну Р.О.

03 жовтня 2025 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" заперечення на заяву про зміну порядку і способу виконання рішення. Так, зокрема, зазначив, що територіальним управлінням в межах своїх повноважень вжито вичерпних заходів для виконання рішення суду у цій справі. Однак остаточному виконанню такого перешкоджають незалежні від відповідача обставини, зокрема відсутність необхідних бюджетних асигнувань. Стверджує, що перерахована на виконання рішення суду сума грошового забезпечення позивача внесена до списку за номером 482 та буде виплачена в порядку черговості після надходження коштів.

Присутній у судовому засіданні 03 листопада 2025 року представник відповідача проти задоволення поданої державним виконавцем заяви заперечив у повному обсязі з мотивів, зазначених у поданому до суду запереченні.

Позивач та державний виконавець у судове засідання 03 листопада 2025 року не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про відкладення розгляду справи не клопотали, хоча були належним чином проінформовані про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши подану державним виконавцем заяву, суд зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

При цьому під способом виконання рішення слід розуміти визначену судовим рішенням послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та порядок здійснення захисту прав і свобод стягувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів, спрямованих на реалізацію судового рішення в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, раніше встановлений судом.

В обґрунтування поданої до суду заяви та наявності підстав для зміни способу виконання рішення державний виконавець посилається на те, що рішення від 02 листопада 2023 року залишається невиконаним, оскільки перерахована на його виконання додаткова винагорода позивачу по теперішній час не виплачена.

Однак суд не вважає таку обставину достатньою для зміни способу виконання рішення, з огляду на наступне.

Як вбачається із резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року, суд зобов`язав Територіальне управління Служби судової охорони у Закарпатській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000,00 грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року.

Тобто, рішенням суду встановлено спосіб виконання судового рішення шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому зміст вказаного рішення суду повністю відповідав обраному позивачем способу захисту порушеного суб`єктом владних повноважень права та, на думку суду, повинен був забезпечити ефективне його відновлення.

На виконання такого судового рішення Територіальне управління Служби судової охорони у Закарпатській області здійснило з лютого 2022 року по січень 2023 року перерахунок додаткової винагороди, раніше виплаченої ОСОБА_1 . Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, сума перерахованої ОСОБА_1 на виконання судового рішення додаткової винагороди становить 445564,52 грн (з урахуванням податків і зборів).

З метою забезпечення виконання судового рішення Територіальне управління Служби судової охорони у Закарпатській області 16.11.2023 за вих. № 38.03-281/ССО надіслало лист до центрального органу управління Служби судової охорони з проханням збільшити бюджетні асигнування для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на суму 445564,52 грн. У свою чергу, відповідне звернення скероване центральним органом управління Служби судової охорони до Державної судової адміністрації України, Вищої ради правосуддя та Міністерства фінансів України.

Територіальне управління Служби судової охорони у Закарпатській області отримало лист від центрального органу управління Служби судової охорони від 18.10.2023 №01.30-02.2-1929/вн, у якому зазначено, що видатків на виплату за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в кошторисі Служби судової охорони па 2023 рік не передбачено. З моменту набрання рішенням у зразковій справі №260/3564/22 законної сили Службою судової охорони проводиться відповідна робота щодо збільшення відповідних асигнувань.

В подальшому Територіальне управління Служби судової охорони у Закарпатській області неодноразово зверталося до Служби судової охорони з проханням виділити додаткові кошти, у відповідь на які повідомлялось про відсутність необхідних бюджетних асигнувань. При цьому проінформовано, що з метою справедливого підходу та впорядкованого процесу розподілу асигнувань за бюджетною програмою КПКВ 0501150 «Виконання рішень суду на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів та установ системи правосуддя» запроваджено та ведеться єдиний облік потреби в коштах на виконання рішень судів. Черговість виплат за рішенням суду встановлюється за датою набуття законної сили рішенням суду.

Окрім того, Служба судової охорони зверталася з листами до т.в.о. Голови Державної судової адміністрації з проханням виділити додаткові кошти на виконання рішень судів та внести відповідні зміни до затвердженого кошторису, однак у задоволенні таких було відмовлено з огляду на обмеженість фінансових ресурсів.

Так, як вбачається з кошторису на 2024 рік, затвердженому Територіальному управлінню Служби судової охорони у Закарпатській області, видатки за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за КПКВ 0501150 «Виконання рішень суду на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів та установ системи правосуддя» становлять 383161,00 грн. Такі кошти передбачені для виплати заборгованості за рішенням Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до затвердженого Територіальному управлінню Служби судової охорони у Закарпатській області кошторису на 2025 рік, видатки за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» становлять 500,00 грн.

Отже, затвердженими Територіальному управлінню Служби судової охорони у Закарпатській області кошторисами на 2024 2025 роки не передбачено бюджетних асигнувань для виплати заборгованості за рішенням суду №260/3742/22 на користь ОСОБА_1 .

Згідно з розміщеною на веб-сайті Судової влади України інформацією про потребу в коштах на виконання рішень судів щодо задоволення позовів співробітників Служби, у тому числі з виплати їм додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", потреба в коштах на виконання рішення суду в цій справі внесена під номером 482.

У судовому засіданні представник відповідача стверджував, що сума перерахованої додаткової винагороди буде виплачена позивачу в порядку черговості після виділення коштів з Державного бюджету України.

Разом з цим, державний виконавець не надав доказів того, що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення. Окрім того, заявник не надав доказів того, що обраний ним спосіб забезпечить виплату ОСОБА_1 перерахованої додаткової винагороди за відсутності бюджетних призначень на вказані цілі.

Суд зауважує, що поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено КАС України. Натомість порядок виконання судового рішення означає визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Водночас змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.

Мета зміни способу та порядку виконання рішення суду полягає у тому, щоб усунути обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання такого судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 21.08.2018 у справі №803/3805/15 зазначив, що системний аналіз наведеної правової норми дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для встановлення порядку і способу виконання судового рішення є обставини, що перешкоджають належному його виконанню: ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому судове рішення не може бути змінено по суті.

Тобто зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №826/8279/16.

Отже, висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

В даному випадку у матеріалах справи немає доказів того, що у разі зміни способу виконання судового рішення на примусове стягнення рішення суду буде виконане.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду зазначеною у постановах від 27.06.2018 у справі № 713/1062/17 та від 10.07.2018 у справі №490/9519/16-а.

Суд вважає, що резолютивна частина рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі №260/3742/22 є чіткою, зрозумілою за змістом, не припускає різного тлумачення, не вбачається недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, що свідчить про те, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення.

Так, невиконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідних коштів через їх ненадходження з Державного бюджету України в розумінні ч. 3 ст. 378 КАС України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Нормами ч. 7 ст. 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закону №1402) передбачено, що фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, виплата грошового забезпечення працівників Служби судової охорони, в тому числі на виконання рішення суду, може бути здійснена виключно за рахунок коштів Державного бюджету України у порядку, встановленому чинним законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат позивач не має.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 148 Закону №1402 функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України, Державна судова адміністрація України як головний розпорядник бюджетних коштів, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань, а також затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Отже, Державна судова адміністрація України є головним розпорядником бюджетних коштів, центральний орган управління Служби судової охорони є розпорядником бюджетних коштів другого рівня, територіальні управління Служби судової охорони є розпорядниками бюджетних коштів третього рівня.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про невиконання Територіальним управлінням Служби судової охорони у Закарпатській області рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №260/3742/22, оскільки на його виконання додаткова винагорода позивачу була перерахована у встановленому судом порядку. При цьому перерахована різниця за минулий період буде виплачена у встановленому законодавством порядку черговості виплат.

Таким чином, провівши правовий аналіз зазначених державним виконавцем обставин крізь призму законодавчих норм, що регулюють порядок зміни способу та порядку виконання рішення, суд дійшов висновку, що така задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви державного виконавця про зміну порядку і способу виконання рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали було виготовлено 10 листопада 2025 року.

Суддя Р.О. Ващилін