Справа № 320/29319/25
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 року м. Київ справа №320/29319/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інол-Енерджі»

до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими

платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

від 14.02.2025 №247/Ж10/31-00-04-01-01-27, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інол-Енерджі» (далі ТОВ «Інол-Енерджі»/позивач) з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків(далі ЦМУ ДПС /відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.02.2025 №247/Ж10/31-00-04-01-01-27.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що накладений на нього штраф на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.02.2025 року №247/Ж 10/31-00-04-01-01-27 форми «Ш» у розмірі 859 357,62 грн. є неспіврозмірним та несправедливим по відношенню до порушених граничних строків сплати податкових зобов`язань.

На думку позивача, спірне податкове повідомлення-рішення від 14.02.2025 року №247/Ж 10/31-00-04- 01-01-27 форми «Ш» відповідача є необгрунтованим та безпідставним, такими, що прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України, зокрема, Податковим кодексом України, тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 14.02.2025 року №247/Ж 10/31-00-04-01-01-27 прийнято правомірно.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

06.08.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.

26.09.2025 відповідачем подано до суд письмові пояснення.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Інол-Енерджі» (, місцезнаходження юридичної особи: 01024, Україна, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 39 офіс 608), зареєстровано як юридичну особу 30.06.2015.

ТОВ «Інол-Енерджі» перебуває на податковому обліку в Центральному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків.

Основним видом діяльності ТОВ «Інол-Енерджі» за КВЕД є: 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи. Інші види діяльності за КВЕД є: 09.10 Надання допоміжних послуг у сфері добування нафти та природного газу; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 35.12 Передача електроенергії; 35.13 Розподілення електроенергії; 35.14 Торгівля електроенергією; 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи; 06.10 Добування сирої нафти; 06.20 Добування природного газу.

ЦМУ ДПС проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ «Інол-Енерджі» (), за результатами якої складено акт перевірки від 07.01.2025 року № 25/2с5/31-00-04-01-01-22/39865431 (далі Акт).

Відповідно до висновків Акта перевірки: в результаті проведення камеральної перевірки встановлено порушення ТОВ «Інол-Енерджі» вимог п. 54.1 ст. 54, п. 57.1, 57.3 ст.57, п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до податкових декларацій з податку на додану вартість підприємств та податкових повідомлень-рішень в сумі 35 323 461, 22 грн.

На підставі Акта перевірки від 07.01.2025 року № № 25/2с5/31-00-04-01-01-22/39865431 ЦМУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.02.2025 №247/Ж10/31-00-04-01-01-27, яким до ТОВ «Інол-Енерджі» за затримку на 21, 23, 24, 25, 28, 29 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 17 187 152, 49 грн. зобов`язано сплати штраф у розмірі 5%, що становить 859 357, 62 грн.

05.03.2025 ТОВ «Інол-Енерджі» подано скаргу на податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС від 14.02.2025 №247/Ж10/31-00-04-01-01-27.

Рішенням ДПС України від 02.05.2025 №12502/6/99-00-06-03-01-06 залишено без змін податкове повідомлення рішення ЦМУ ДПС від 14.02.2025 №247/Ж10/31-00-04-01-01-27, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та безпідставним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).

Відповідно до підп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Статтею 67 Конституції України, закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами підпунктів 62.1.2, 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Приписами статті 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

За приписами п.76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до пп.14.1.39. п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, податкові зобов`язання, які самостійно визначені платником у податкових деклараціях, є узгодженими.

Згідно з п.31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податковою обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений к порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до вимог п.57.1 ст.57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3. Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За приписами ст.203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (стаття 111 ПК України).

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм чинного податкового законодавства свідчить про те, що у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання у строки, визначені законом, такий платник податків притягується до фінансової відповідальності у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Згідно наявного в матеріалах справи Акту перевірки, ЦМУ ДПС під час камеральної перевірки позивача було взято до уваги дані ІКС «Податковий блок», податкові декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року, квітень 2021 року, грудень 2021 року, квітень 2022 року, січень 2023 року, травень 2023 року, червень 2023 року, липень 2023 року, серпень 2023 року, вересень 2023 року, грудень 2023 року, січень 2024 року.

Так, згідно з даними ІКС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» з податку на додану вартість по коду платежу 14010100 (далі - ІКП) відбулися нарахування по:

- податковому повідомленню-рішенню форми «Н» від 11.12.2019 № на суму 101 188,39 грн. ;

- податковому повідомленню-рішенню форми «Н» від 05.02.2020 № на суму 965 959,24 грн.;

- податковому повідомленню-рішенню форми «Н» від 12.06.2020 № на суму 19 958,9 грн.;

- податковому повідомленню-рішенню форми «Ш» від 15.10.2020 № на суму 6,00 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року від 02.07.2020 № якою задекларовано податок на додану вартість в розмірі 30грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року від 20.05.2021 № якою задекларовано податок на додану вартість в розмірі 100 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року від 20.01.2022 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 5 115 000 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2022 року від 19.07.2022 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 6 164 130 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2023 року від 20.02.2023 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 617 528 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2023 року від 20.06.2023 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 74 278 070 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2023 року від 19.07.2023 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 26 436 667 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2023 року від 18.08.2023 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 2 159 583 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2023 року від 20.09.2023 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 4 807 750 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2023 року від 17.10.2023 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 18 070 343 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2023 року від 22.01.2024 № та задекларовано податок на додану вартість в розмірі 835 897 грн.;

- податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2024 року від 19.02.2024 року № та задекларовано податок на додану вартість 13 927 750 грн.

За результатами камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ «Інол-Енерджі» ЦМУ ДПС виявлено факт несвоєчасної сплати нарахованих зобов`язань, визначених у вказаних вище податкових повідомленнях-рішеннях та податкових деклараціях з податку на додану вартість, а саме:

- 02.07.2020 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за червень 2020 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 30, 00 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 31.07.2020, натомість позивачем сплачено 24.01.2022, тобто, затримка строків сплати становила 543 календарних днів;

- 11.12.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким визначено до сплати суму в розмірі 101 188,39 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 03.01.2020, натомість позивачем сплачено 23.01.2022 ( в сумі 11 881, 02 грн.), 23.05.2021 (в сумі 100, 00 грн.), 23.01.2022 (в сумі 10 334, 04 грн.), 23.01.2022 (в сумі 78 843, 33 грн.) тобто, затримка строків сплати становила 752, 508, 752 календарних днів;

- 12.06.2020 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.12.2019 № грн, яким визначено до сплати суму в розмірі 19 958,90 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 02.07.2020, натомість позивачем сплачено 23.01.2022, тобто, затримка строків сплати становила 571 календарний день;

- 15.10.2020 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.12.2019 № грн, яким визначено до сплати суму в розмірі 6, 00 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 30.10.2020, натомість позивачем сплачено 23.01.2022, тобто, затримка строків сплати становила 451 календарний день;

- 17.10.2023 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за вересень 2023 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 18 070 343, 00 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 31.10.2023, натомість позивачем сплачено 24.02.2024 (на суму 7 316 974, 78 грн.), 30.01.2024 (на суму 100, 00 грн), 31.10.2024 (на суму 817 896, 00 грн.), 20.02.2024 (на суму 600, 00 грн.), 25.01.2024 (на суму 17 901, 00 грн.), тобто, затримка строків сплати становила 116, 92, 92, 113, 87 календарних днів;

- 18.08.2023 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за липень 2023 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 2 159 583 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 31.08.2023, натомість позивачем сплачено 23.10.2023, тобто, затримка строків сплати становила 54 календарних днів;

- 19.02.2024 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за січень 2024 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 13 927 750 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 02.03.2024, натомість позивачем сплачено 22.11.2024 (на суму 5, 00 грн.), 18.09.2024 (на суму 25, 00 грн.),09.09.2024 (56, 16 грн.), 20.08.2024 (на суму 3, 00 грн.), 19.08.2024 (на суму 25, 00 грн.), 07.08.2024 (на суму 8, 00 грн.), 07.01.2025 (на суму 39,19 грн.), 17.07.2024 (на суму 25, 00 грн.), 28.06.2024 (на суму 748, 00 грн.), 17.06.2024 (на суму 01,09,1949), 30.07.2024 (на суму 63, 00 грн.), 21.10.2024 (на суму 0, 50 грн.), 09.07.2024 (на суму 20, 00 грн.), 09.10.2024 (на суму 36, 16 грн.), 10.12.2024 (на суму 01,11,1966), 17.10.2024 (на суму 25, 00 грн), 07.11.2024 (на суму 21,16 грн), 25.03.2024 (на суму 21 018, 43 грн), 29.03.2024 (на суму 119 748, 57 грн), 27.03.2024 (на суму 100, 00 грн.), 26.03.2024 (на суму 100, 00 грн), тобто, затримка строків сплати становила 266, 201, 192, 172, 171, 159, 312, 138, 119,108, 151, 234, 130, 222, 284, 230, 251, 24, 28, 26, 25 календарних днів;

- 19.07.2022 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за квітень 2022 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 6 164 130 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 02.08.2022, натомість позивачем сплачено 23.02.2023 (на суму 17 901, 00 грн.), 27.02.2023 (на суму 598 624, 00 грн.), 27.02.2023 (на суму 1 000, 00 грн.), 24.06.2023 (на суму 471 955, 71 грн.), тобто, затримка строків сплати становила 206, 210, 210, 327 календарних днів;

- 19.07.2022 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за червень 2023 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 26 436 667 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 01.08.2023, натомість позивачем сплачено 26.09.2023 (на суму 4 881, 00 грн.), 23.10.2023 (1 186 138, 78 грн.), 25.08.2023 (на суму 1 164, 00 грн.), 28.09.2023 (на суму 4 802 769, 00 грн.), 29.08.2023 (на суму 1 000, 00 грн), 28.09.2023 (на суму 100, 00 грн), 29.08.2023 (на суму 2 157 419, 00 грн.), тобто, затримка строків сплати становила 57, 84, 25, 59, 29, 59, 29 календарних днів;

- 20.01.2022 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за грудень 2021 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 5 115 000 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 01.02.2022, натомість позивачем сплачено 23.02.2022, тобто, затримка строків сплати становила 23 календарних днів;

- 20.02.2023 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за січень 2023 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 617 528 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 03.03.2023, натомість позивачем сплачено 24.06.2023, тобто, затримка строків сплати становила 114 календарних днів;

- 20.05.2021 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за квітень 2021 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 100, 00 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 01.06.2021, натомість позивачем сплачено 24.01.2022, тобто, затримка строків сплати становила 238 календарних днів;

- 20.06.2023 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за травень 2023 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 74 278 070 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 01.07.2023, натомість позивачем сплачено 24.07.2023, тобто, затримка строків сплати становила 24 календарних днів;

- 20.09.2023 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за серпень 2023 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 4 807 750 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 03.10.2023, натомість позивачем сплачено 23.10.2024, тобто, затримка строків сплати становила 21 календарний день;

- 22.01.2024 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ № за грудень 2023 року, в якій самостійно визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 835 897 грн. Граничний термін сплати вказаного грошового зобов`язання 31.01.2024, натомість позивачем сплачено 23.02.2024, тобто, затримка строків сплати становила 24 календарних днів.

У той же час, ЦМУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.02.2025 №247/Ж10/31-00-04-01-01-27, яким до ТОВ «Інол-Енерджі» за затримку на 21, 23, 24, 25, 28, 29 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 17 187 152, 49 грн. зобов`язано сплати штраф у розмірі 5% , що становить 859 357, 62 грн.

Надаючи оцінку доводам і запереченням учасників справи, суд зазначає наступне.

Стаття 124 Податкового кодексу України визначає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання.

Так, згідно з пунктом 124.1 цієї статті у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Податковим правопорушенням, у відповідності із п.109.1 ст.109 ПК України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.

Суд зазначає, що ПК України не містить визначення поняття "вина", однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст.112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є: - встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання; - доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

Таким чином, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу.

Вказаний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а.

Суд також звертає увагу, що відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України матеріали перевірки це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Підставами для висновків під час проведення перевірок є наявні визначені статтею 83 ПК України матеріали, зокрема це може бути наявні матеріали попередніх перевірок, що свідчать про здійснення платником аналогічного правопорушення з урахуванням строку давності застосування штрафів за вчинення податкового правопорушення - 1095 днів.

Проте, акт перевірки від 07.01.2025 року № 25/2с5/31-00-04-01-01-22/39865431 таких відомостей не містить, а містить лише посилання на податкові повідомлення-рішення, податкові декларації, відомості щодо дати сплати зобов`язань по ним та граничний строк сплати таких зобов`язань.

Також відповідно до пункту 73.3 статті 73 Кодексу контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Тобто, у разі виявлення фактів несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання контролюючий орган має право звернутися із запитом до платника податку.

У разі отримання пояснень та документів, матеріали передаються до підрозділів податкового аудиту для прийняття рішення щодо проведення документальної перевірки

Вказаний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 03.08.2023 року у справі № 520/22505/21.

Проте вищевказаний акт камеральної перевірки не містить відомостей щодо надсилання платнику податків письмового запиту про подання відповідної інформації.

З огляду на вказане, суд не вбачає можливим установлення у межах камеральної перевірки обставин, що свідчать про винність діянь платника податків, оскільки згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (уточнюючих розрахунках), та даних відповідних електронних систем, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.

Допущена контролюючим органом неповнота дослідження обставин фактичної дійсності зумовила за суттю явний та очевидний, а за характером нездоланний і непереборний дефект у реалізації владної функції контролю за дотриманням податкової дисципліни.

Разом з цим суду не надано докази того, що відповідачем з`ясовувалась у позивача причина невиконання обов`язку зі своєчасного сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Отже, із аналізу змісту акту перевірки та наданих копій документів фактично, можна дійти висновку, що наведені у акті камеральної перевірки обставини щодо можливості позивачем дотриматися вимог податкового законодавства у наведеній частині та невжиття достатніх заходів для своєчасної сплати зобов`язання, з урахуванням його сплати, є лише припущеннями посадової особи контролюючого органу, які жодними доказами не підтверджені.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року по справі № 320/14811/24 аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється. Натомість інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, повинні бути предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення іншого виду перевірок, а саме - документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.03.2021 у справі №640/20899/18, Верховний Суд, розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Проте, незважаючи на вказані обставини, відповідач 14.02.2025 прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення №247/Ж10/31-00-04-01-01-27.

Таким чином суд дійшов висновку, що правова норма, на підставі якої позивача притягнуто до фінансової відповідальності, обрана контролюючим органом необґрунтовано, без дотримання всіх вимог чинного законодавства, штраф застосований без доведення наявності вини платника податків.

Зазначене відповідає нормі абзацу першого частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Така норма узгоджується як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених Податковим кодексом України, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.

Оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам правомірності, визначеним частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги щодо визнання податкового повідомлення-рішення від 14.02.2025 № №247/Ж10/31-00-04-01-01-27 протиправним та таким, що підлягає скасуванню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 12 890, 36 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1267 від 28.05.2025.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, судовий збір у сумі 12 890, 36 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14.02.2025 № №247/Ж10/31-00-04-01-01-27.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інол-Енерджі" (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 39, офіс 608, ) судовий збір у розмірі 12 890 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн 36 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3, ).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.