Справа № 380/7593/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/7593/24 пров. № А/857/29870/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі №380/7593/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Морська Г. М.,

дата ухвалення рішення 15 жовтня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07 грудня 2023 року №43; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати їй до страхового стажу періоди роботи з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів "Індтрикотаж" на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити їй виплату пенсії та здійснити перерахунок пенсії за віком.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07 грудня 2023 року №43. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів "Індтрикотаж" на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 та вирішити питання про перерахунок та виплату пенсії. Визнано протиправними дії Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з дати припинення та провести виплату недоплаченої частини.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню, покликаючись на те, що після призначення пенсії позивачці її пенсія була переглянута та із розрахунку стажу роботи виключено періоди роботи з 06 березня 1985 року по 08 липня 1991 року у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів Індтрикотаж, а тому виплату пенсії припинено. Зазначає, що страховий стаж позивачки після перегляду рішення про призначення пенсії становить 28 років 03 місяці 20 днів, оскільки страховий стаж позивача становить менше ніж 30 років, то право на пенсію за віком у позивачки відсутнє. Крім того, вказує, що для перерахунку пенсії позивачка надала акт обстеження фактичних обставин перебування у трудових відносинах від 06 листопада 2023 року, який за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято останнім рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 вересня 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058).

Починаючи з 24 червня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області позивачці було призначено пенсію за віком.

27 липня 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку пенсії, а саме: включити у загальний стаж період роботи з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів Індтрикотаж.

До заяви про перерахунок пенсії позивач надала трудову книжку НОМЕР_1 від 23 липня 1981 року та наступні документи: Акт обстеження фактичних обставин перебування у трудових відносинах від 15 вересня 2023 року складеного Головним спеціалістом відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області; Акт обстеження фактичних обставин перебування у трудових відносинах від 06 липня 2023року складеного Головним спеціалістом відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області; Довідку відділу міського архіву Виконкому Дрогобицької міської ради №Ф-413-03-8 від 07 вересня 2023 року про те, що документи з кадрових питань Дрогобицької фабрики «Індтрикотаж» за 1989 по 1994 роки на зберігання до архіву не передавались; Довідку виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 01 вересня 2023 року №1-д/1590 про те, що Державне комунальне підприємство «Індтрикотаж» станом на 01 вересня 2021 року не подавало жодних документів для припинення діяльності, а також для включення інформації про юридичну особу.

Із врахуванням принципу екстериторіальності Рішенням №43 від 07 грудня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують неможливість їх одержання (що дає підставу підтвердження трудового стажу показаннями свідків) не надані.

Крім того, позивачці взагалі припинена виплата пенсії.

Не погодившись із цим рішенням і припиненням виплати пенсії, позивачка звернулась у суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт роботи позивачки на фабриці «Індтрикотаж» у 19811991 роках підтверджено свідками та актами обстеження, складеними посадовими особами пенсійного органу, а тому вищевказаний період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу, а тому оскаржуване рішення №43 від 07 грудня 2023 року про відмову у призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню та з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів "Індтрикотаж" на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 та вирішити питання про перерахунок та виплату пенсії. Крім того, необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення виплати пенсії позивачу та зобов`язати останній поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з дати припинення та провести виплату недоплаченої частини.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено.

Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.24 цього Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст.56 Закону України №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, що діяла до 01 січня 2004 року) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

На час заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20 червня 1974 року №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412).

Відповідно до п.1.2 Інструкції №162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з п.2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20 червня 1974 року ДК СРСР по праці і соціальних питаннях (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу.

За змістом п.1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20 червня1974 ДК СРСР по праці і соціальних питаннях (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до п.1 Постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.13 Постанови "Про трудові книжки робітників та службовців" при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

За змістом п.18 цієї Постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Матеріалами справи, зокрема, трудовою книжкою НОМЕР_2 стверджується, що ОСОБА_1 до поступлення на фабрику трудового стажу не мала. Надалі - Трускавецька фабрика індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж»: запис №1 17 липня 1981 року прийнята на роботу приймальницею замовлень, наказ №86-К від 17 липня 1981 року; №2 08 липня 1991 року на підставі наказу «Львівоблсервіс» №126 від 04 липня 1991 року переведена на Дрогобицьку фабрику «Індтрикотаж», наказ №84-О від 08 липня 1991 року. Дрогобицька фабрика індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» - запис №3 08 липня 1991 року на підставі наказу «Львівоблсервіс» №126 від 04 липня 1991 року прийнята по переводу приймальницею замовлень цеху №1, наказ №2-к від 08 липня 1991 року. Вищевказані записи скріплені печатками підприємств.

Крім того, зі змісту записів трудової книжки «Відомості про нагородження» вбачається, що ОСОБА_1 нагороджено грошовою премією наказами №228-0 від 29 грудня 1981 року, №194-0 від 02 липня 1982 року, №151-0 від 03 березня 1983 року, №232-0 від 03 липня 1983 року, №84-0 від 27 квітня 1984 року, №234-0 від 22 жовтня 1985 року, №65-0 від 13 березня 1987 року, що додатково підтверджує факт роботи позивачки з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року на Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж».

Матеріалами справи також стверджується, що підставою для не зарахування стажу роботи позивачки на Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» у період з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року є виправлення у році наказу про переведення та ненадання документів, «…які підтверджують неможливість їх одержання (що дає підставу підтвердження трудового стажу показанням свідків)…».

Колегія суддів зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Колегія суддів зауважує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, так як записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, крім того виправлення у році наказу про переведення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірні періоди.

Крім того, трудова книжка НОМЕР_2 містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач була прийнята на таку роботу, а тому виправлення у році наказу про переведення не може ставити під сумнів всі спірні періоди роботи позивача.

Колегія суддів зазначає, що зазначений недолік оформлення трудової книжки відповідачем є формальним недоліком, а тому такий не може вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні всього періоду роботи до її загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано доказів того, що позивач не працювала або її періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Колегія суддів також зазначає, що у матеріалах справи міститься довідка відділу міського архіву Виконкому Дрогобицької міської ради №Ф- 413-03-8 від 07 вересня 2023 року, в якій зазначено про те, що документи з кадрових питань Дрогобицької фабрики «Індтрикотаж» за 1989 по 1994 роки на зберігання до архіву не передавались.

Разом з тим, факт роботи ОСОБА_1 на Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» у період з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року підтверджений свідками, допитаними посадовими особами ГУ ПФУ у Львівській області, що підтверджується Актами обстеження фактичних обставин перебування у трудових відносинах від 15 вересня 2023 року від 06 липня 2023 року (а.с.20-21).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно дослідив періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 , такі також відповідають показанням свідків, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності таких не встановлено, тому їх належить розглядати як належні та допустимі докази у справі, а вказаний відповідачем недолік трудової книжки, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення трудової книжки та іншої документації покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів до страхового стажу позивача.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пенсійним органом протиправно не зараховано до загального страхового стажу позивача періоди її роботи у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» у період з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року, оскільки обов`язок належного оформлення трудової книжки та іншої документації покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню, та з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 17 липня 1981 року по 08 липня 1991 року у Трускавецькій фабриці індпошиву і ремонту трикотажних виробів "Індтрикотаж" на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 та вирішити питання про перерахунок та виплату пенсії. Крім того, необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення виплати пенсії позивачу та зобов`язати останній поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з дати припинення та провести виплату недоплаченої частини.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі №380/7593/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року.