Справа № 160/15683/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: за участі: представника позивача: Мартіросян Г.А., Карпенко О.С.,
29.05.2025 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АДЕЛ ГРУП" до Головного управління ДПС у м.Києві, у якій позивач просить суд:
Ухвалою суду від 03.06.2025 року позовну заяву було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
Також, ухвалою суду витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- наказ/направлення про проведення перевірки;
- акт про проведення перевірки;
- розрахунок штрафних санкцій згідно спірних рішень;
- всі наявні докази щодо суду спору.
07.07.2025 року відповідачем до суду подано заяву про надання додаткового строку для подання відзиву.
07.07.2025 року відповідачем до суду подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
08.07.2025 року відповідачем подано відзив по справі.
08.07.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 24.07.2025 року.
22.07.2025 року відповідачем до суду подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
24.07.2025 року позивачем до суду подано письмову відповідь на відзив.
24.07.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 04.08.2025 року.
29.07.2025 року відповідачем до суду подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
04.08.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 02.09.2025 року.
02.09.2025 року позивачем до суду подано додаткові пояснення у справі.
02.09.2025 року відповідачем до суду подані додаткові пояснення у справі.
16.09.2025 року позивачем до суду подані додаткові пояснення у справі.
16.09.2025 року відкладено розгляд справи на 02.10.2025 року.
02.10.2025 року позивачем до суду подано додаткові пояснення у справі
02.10.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 22.10.2025 року.
22.10.2025 року позивачем суду надані додаткові пояснення у справі.
30.10.2025 року у судовому засіданні сторони підтримали обрані правові позиції.
1. п.3 cт. 72 З У №3817 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
2. п.1 cт. 17 З У №3817 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
3. п. 32 розділ ХІІІ Перехідні положення Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями);
4. Встановлено порушення cт. 44, п. 85.2 cт. 85 Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755-У1 (зі змінами та доповненнями).
На підставі Акту відповідачем винесено три податкові повідомлення-рішення (далі ППР):
Позивач вважає зазначені ППР винесеними з порушенням законодавства, адже не вбачає в діяльності, що була предметом перевірки за Наказом від 06.02.2025 р. № 942-п складу правопорушень, зафіксованих Актом.
Вказують про те, що законодавством передбачено, що суб`єктами правовідносин щодо актуальності статусу місць зберігання є з одного боку заявник (в нашому випадку ТОВ «ТК ПОЛТАВА ЦЕНТР»), а з іншого боку - податковий орган (відповідач).
ТОВ «АДЕЛ ГРУП» не отримувало жодного повідомлення про анулювання в електронному кабінеті платника податків, що прямо порушує вимоги п. 42.4 ПКУ, згідно з яким документи вважаються врученими, якщо вони надіслані через електронний кабінет та підтверджені відповідним квитанційним повідомленням.
Отримання інформації про актуальний статус місця зберігання можливе лише шляхом подання письмового запиту, на який контролюючий орган має надати відповідь у строк до 5 робочих днів (згідно з інформації з сайту податкового органу, що додається).
Щоденний контроль актуальності статусу кожного складу, на якому здійснюється зберігання, є об`єктивно неможливим та не передбачений законодавством як обов`язок суб`єкта господарювання - користувача складу.
Відповідно до вищезазначеного, відповідальність за дотримання умов реєстрації місця зберігання алкогольних напоїв несе саме оператор складу - ТОВ «ТК ПОЛТАВА ЦЕНТР», відповідно до вимог статей 15 і 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
І лише ТОВ «ТК ПОЛТАВА ЦЕНТР» володіє актуальною інформацією щодо стану довідки місць зберігання.
Вказують про те, що ТОВ «АДЕЛ ГРУП» діяло в межах чинного законодавства, добросовісно здійснюючи зберігання алкогольних напоїв на зареєстрованому місці зберігання на підставі чинної довідки, не будучи поінформованим про її анулювання.
Враховуючи відсутність повідомлень про анулювання довідки; закритий характер відповідного реєстру; статус складу як об`єкта іншого суб`єкта господарювання відсутні підстави вважати дії ТОВ «АДЕЛ ГРУП» порушенням податкового законодавства чи підставою для застосування штрафних санкцій.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з таких підстав.
Щодо порушення ч. 3 ст. 72 Закону №3817, вказують про те, що у т.ч у графі 10 зазначаються обсяг інших витрат/втрат при зберіганні, списанні продукції/товару тощо.
Під час перевірки встановлено, що у звіті форми №1-ОП за грудень 2024 року ТОВ «АДЕЛ ГРУП» у графі 10 («Інші витрати/втрати») зазначило втрату алкогольної продукції у кількості 166937,15 за низкою кодів продукції.
У рамках перевірки контролюючим органом вручено бухгалтеру ТОВ «АДЕЛ ГРУП» запит від 10.02.2025 №б/н з вимогою надати належним чином завірені документи з поясненням щодо зазначених у звіті відомостей. На вказаний запит бухгалтер підприємства ОСОБА_1 надала усне пояснення про те, що відповідні дані були внесені до звіту помилково. 12.02.2025 ТОВ «АДЕЛ ГРУП» подано уточнені звіти форми №1-ОП за грудень 2024 року та січень 2025 року.
При цьому, подання уточненого звіту за грудень було здійснено з порушенням установлених законодавством строків.
Враховувати положення абзацу 7 частини третьої статті 72 Закону №3817, відповідно до яких ліцензіат, який самостійно виявив помилки у поданому ним звіті, зобов`язаний подати уточнений звіт.
У разі, якщо уточнений звіт подано до кінця місяця, наступного за звітним місяцем, за який допущена помилка, штраф, встановлений п. 30 частини другої ст. 73 Закону № 3817, не застосовується.
Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що ТОВ «АДЕЛ ГРУП» зобов`язано було подати уточнений звіт не пізніше 31 січня 2025 року. Проте, подання уточненого звіту за грудень 2024 року відбулося лише 12.02.2025 року.
Таким чином, позивачем допущено порушення граничного строку подання уточненого звіту, а отже - недотримано умов звільнення від відповідальності, передбачених відповідною нормою.
Не погоджуючись із висновками контролюючого органу, позивач у позовній заяві зазначає, що ТОВ «АДЕЛ ГРУП» не отримувало повідомлення про анулювання довідки місця зберігання через електронний кабінет платника, що, на його думку, суперечить вимогам пункту 42.4 Податкового кодексу України.
Водночас зі змісту позовної заяви вбачається, що сам позивач визнає, що суб`єктами правовідносин щодо внесення місця зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання або анулювання місця зберігання є виключно заявник (у даному випадку ТОВ «ТК ПОЛТАВА ЦЕНТР») та податковий орган (відповідач).
З огляду на це, вказують про те, що ТОВ «АДЕЛ ГРУП» як суб`єкт, що фактично здійснював зберігання підакцизної продукції, але не був заявником, не є стороною правовідносин щодо реєстрації чи анулювання місця зберігання.
Відповідно, обов`язок контролюючого органу щодо офіційного повідомлення про анулювання довідки стосується лише заявника.
Закон не передбачає обов`язку повідомляти третіх осіб (не заявників), навіть якщо вони використовують це місце для зберігання продукції.
Таким чином, вважають, що доводи позивача про необхідність повідомлення саме ТОВ «АДЕЛ ГРУП» є юридично неспроможними.
Після анулювання довідки місце зберігання втрачає відповідний статус незалежно від факту повідомлення суб`єкта, який ним користується. Фактичне використання складу без перевірки його статусу після анулювання є порушенням встановлених законодавством вимог.
При цьому, факт здійснення зберігання алкогольних напоїв означає, що суб`єкт господарювання (ТОВ «АДЕЛ ГРУП») несе відповідальність за правомірність такого зберігання, зокрема - за наявність чинної довідки на місце зберігання, навіть якщо він не є заявником, що вніс це місце до Реєстру.
Щодо порушення ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, вказують про те, що відповідно до п. 85.6. ст.85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Відповідальність в разі ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, встановлена статтею 121 Податкового кодексу України у вигляді штрафу.
Так, відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень; ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Вказують, що у ході проведення перевірки контролюючим органом вручено бухгалтеру ТОВ «АДЕЛ ГРУП» запити від 07.02.2025 №б/н, 10.02.2025 №б/н щодо надання до перевірки реєстраційних, дозвільних та первинних бухгалтерських документів, зняття залишків алкогольних напоїв на складських приміщеннях станом на 07.02.2025, завірені належним чином документи з поясненням щодо відомостей, зазначених в звіті Форми №1-ОП за грудень 2024 року та січень 2025 року та інші документи.
На вказані запити ТОВ «АДЕЛ ГРУП» документи не надано, про посадовими особами контролюючого органу складено відповідний акт №1093/ж6/26-15-09 01/43636832 від 14.02.2025 року.
Враховуючи вищезазначене, Головне управління ДПС у м. Києві не погоджується з позовними вимогами ТОВ «АДЕЛ ГРУП», вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. У свою чергу, винесені податкові повідомлення - рішення є правомірними та такими, що прийняті з урахуванням вимог чинного законодавства.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Отже, встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві відповідно до наказу від 06.02.2025 року №942-п та направлень від 07.02.2025 № 3685/26-15-09-01, № 3686/26 15-09-01 проведено фактичну перевірку ТОВ «АДЕЛ ГРУП».
Перед початком проведення перевірки 07.02.2024 співробітниками ГУ ДПС у м.Києві у відповідності до п. 81.1 ст. 81 Кодексу пред`явлено службове посвідчення, наказ та направлення на проведення фактичної перевірки бухгалтеру суб`єкта господарювання гр. ОСОБА_1 , яка отримала копію наказу на проведення фактичної перевірки та розписалась у направленнях на проведення фактичної перевірки.
Також, у ході перевірки встановлено, що підприємством в звіті Форми №1-ОП за грудень 2024 в пункті обсяги придбання та реалізації (в тому числі імпорту та експорту) продукції/ товарів, у графі 10 (інші витрати/втрати за звітній місяць) вказано, що підприємством втрачено алкогольної продукції у кількості 166 937,153 дал (коди продукції 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 42, 47, 48, 50, 51, 52, 53, 54, 56, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69).
У ході проведення перевірки вручено запит на надання документів до перевірки від 10.12.2025 року №б/н бухгалтеру ОСОБА_1 в тому числі завірені належним чином документи з поясненням щодо відомостей, зазначених в звіті Форми №1-ОП за грудень 2024 року та січень 2025 року, а саме щодо відомостей, зазначених у стовбці 10 (інші витрати/втрати за звітній місяць).
На вищевказаний запит бухгалтер ТОВ «АДЕЛ ГРУП» ОСОБА_1 усно пояснила, що вищевказані відомості були помилково зазначені у звіті.
ТОВ «АДЕЛ ГРУП» подало звіт Форми №1-ОП за січень 2025 року на основі звіту за грудень 2024 року, тобто з недостовірними відомостями.
Підприємством 12.02.2025 року подано уточнені звіти за грудень 2024 року та за січень 2025 року.
Звіт за грудень 2024 року уточнено невчасно.
Перевіркою встановлено подання ТОВ «АДЕЛ ГРУП» звіту форми 1-ОП «Звіт про обсяги обігу (у тому числі імпорту та експорту ) спирту (у тому числі біоетанолу),спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин що використовуються в електронних сигаретах» з недостовірними відомостями до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії за грудень 2024 року, чим порушено п. 3 ст. 72 Закону України № 3817-IX від 18.06.2024 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Також під час перевірки бухгалтеру ОСОБА_1 було вручено запит на надання документів до перевірки від 07.12.2025. №б/н, в тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (алкогольних напоїв) станом на 07.02.2025 року.
На вищевказаний запит ТОВ «АДЕЛ ГРУП» дані про зняття залишків товарно матеріальних цінностей (алкогольних напоїв) станом на 07.02.2025 не надало, про що складено відповідний акт.
У порушення положень ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України ТОВ «АДЕЛ ГРУП» не надало дані бухгалтерського обліку та первинні документи щодо підтвердження обсягів товарно-матеріальних цінностей (алкогольних напоїв) відображених в звітах Форми №1-ОП за грудень 2024 року та січень 2025 року.
Перевіркою було встановлено, що ТОВ «АДЕЛ ГРУП» зберігало товарно матеріальні цінності (алкогольні напої) у місці зберігання алкогольних напоїв, невнесеному до Єдиного реєстру місць зберігання, на суму 14 091 470,18 грн. чим порушено вимоги п.1 ст. 17 Закону №3817.
Окрім того, перевіркою встановлено факт продажу алкогольних напоїв (додаток №2) на загальну суму 639 418,5 грн. за цінами нижчими ніж мінімальні оптово-відпускні, чим порушено п. 32 розділ ХІІІ Перехідні положення Закону №3817: «у період починаючи з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» для вин виноградних та іншої виноробної продукції застосовується розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957, збільшений на 50 відсотків. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті інформацію про розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану».
Таким чином, у ході проведення перевірки контролюючим органом встановлені порушення:
- ч. 3 ст. 72 Закону №3817, а саме: за грудень 2024 року позивачем подано звіт форми 1-ОП «Звіт про обсяги обігу (у тому числі імпорту та експорту ) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин що використовуються в електронних сигаретах» з недостовірними відомостями;
- п. 32 розділ ХІІІ Перехідні положення Закону №3817, а саме: реалізація позивачем алкогольних напоїв на загальну суму 639 418,5 грн. за цінами нижчими ніж мінімальні оптово-відпускні;- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме: ненадання ТОВ «АДЕЛ ГРУП» до перевірки документів на вимогу контролюючого органу.
За наслідками перевірки, на підставі Акта фактичної перевірки відповідачем буливинесено три податкові повідомлення-рішення:
Не погодившись із зазначеними ППР позивач оскаржив їх до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Також, підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України, визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Абзацом 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Особливості проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України.
Так, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті 80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80);
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80);
- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80);
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80).
Відповідно до п. 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Згідно з пунктом 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 р. № 481/95 ВР (далі - ЗУ № 481) місце зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, виключається з Єдиного реєстру в день прийняття відповідного рішення. Місце зберігання виключається з Єдиного реєстру в день прийняття відповідного рішення. Податковий орган направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що був заявником, рішення про виключення місця зберігання з Єдиного реєстру не пізніше наступного робочого дня за днем його прийняття в електронному вигляді в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Відповідно до ст. 15 Закону України № 481 зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Виключення місць зберігання з Єдиного реєстру здійснюється податковим органом, який вносив його до Єдиного реєстру, на підставі письмової заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що був заявником такого місця зберігання, або у разі анулювання ліцензії, виданої такому суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідно до цього Закону, шляхом прийняття відповідного письмового розпорядження не раніше ніж через 10 робочих днів з моменту виникнення передбачених цим Законом підстав.
Статтею 39 ЗУ № 3718 регулюється питання Єдиного реєстру місць зберігання. Відповідно до ч. 1 цієї статті зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнової сировини, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється суб`єктом господарювання в місцях зберігання зазначених товарів (продукції), внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, крім випадків, визначених цим Законом.
Порядок ведення Єдиного реєстру місць зберігання затверджується Кабінетом Міністрів України. Пунктом 8 цього порядку, а також ч. 5 ст. 39 ЗУ № 3718 визначено, що Єдиний реєстр місць зберігання містить такі відомості: 1) про суб`єкта господарювання: для юридичних осіб - найменування, код згідно з ЄДРПОУ, місцезнаходження...; 2) реквізити (номер і дата) заяви про внесення місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання, про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі місць зберігання (дата у форматі ДДММРРРР); 3) реєстраційний номер ліцензії на право виробництва алкогольних напоїв (крім алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий, спиртовий дистилят), тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, на право вирощування тютюну, на право ферментації тютюнової сировини, на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах; 4) індивідуальний номер місця зберігання; , тютюновими 5) адреси місць зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнової сировини, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах (у форматі - область (крім Автономної Республіки Крим, м. Києва та м. Севастополя), район (крім м. Києва та м. Севастополя), населений пункт, вулиця, номер будинку/офісу; кадастровий номер земельної ділянки, на якій вирощується тютюн та зберігається тютюнова сировина);6) коди адміністративно-територіальних одиниць або територій територіальних громад згідно з Кодифікатором адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад, у/на яких розташовані місця зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнової сировини, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах; 7) загальна місткість ємностей для зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу; 8) площа приміщень, у яких зберігатимуться алкогольні напої, тютюнова сировина, тютюнові вироби, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, - для суб`єктів господарювання, що здійснюють вирощування тютюну та/або ферментацію тютюнової сировини, виробництво алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптову та/або роздрібну торгівлю алкогольними напоями , тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах; 9) назва, номер (за наявності) і дата документа, що засвідчує право власності або право користування об`єктом нерухомого майна (його частиною)/приміщенням (його частиною), що використовується суб`єктом господарювання як місце зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнової сировини, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або документа, що засвідчує надання заявнику послуг із складського зберігання (для алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах); 10) про рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або його територіального органу: реквізити (номер і дата) рішення про відмову у внесенні місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання, про відмову у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі місць зберігання (дата у форматі ДДММРРРР); реквізити (номер і дата) рішення про виключення місць зберігання з Єдиного реєстру місць зберігання (дата у форматі ДДММРРРР); 11) дата внесення місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання (у форматі ДДММРРРР); 12) дата внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі місць зберігання (у форматі ДДММРРРР); 13) дата виключення місць зберігання з Єдиного реєстру місць зберігання (у форматі ДДММРРРР); 14) підстави для виключення місць зберігання з Єдиного реєстру місць зберігання; 15) дата рішення суду, що набрало законної сили, та номер справи, по якій прийнято рішення про визнання протиправним та скасування рішення органу ліцензування про виключення місць зберігання з Єдиного реєстру місць зберігання або про відмову у внесенні місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання, або у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі місць зберігання.
Абзацом 3 ч. 8 ст. 39 ЗУ № 3718 визначено, що заява про внесення місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання подається заявником, що здійснює вирощування тютюну та/або ферментацію тютюнової сировини, виробництво алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптову торгівлю спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями , тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, після отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Згідно з ч. 10 ст. 39 ЗУ № 3718 у заяві про внесення місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання зазначаються такі відомості: 1) про суб`єкта господарювання: для юридичних осіб - найменування, код згідно з ЄДРПОУ, місцезнаходження; 2) реєстраційний номер ліцензії на право виробництва алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, на право вирощування тютюну, на право ферментації тютюнової сировини, на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. , тютюновими виробами, 6) площа приміщень, в яких зберігатимуться алкогольні напої, тютюнова сировина, тютюнові вироби, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, - для суб`єктів господарювання, що здійснюють вирощування тютюну та/або ферментацію тютюнової сировини, виробництво алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптову та/або роздрібну торгівлю алкогольними напоями , тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах тощо.
Згідно з ч. 19 ст. 39 ЗУ № 3817 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або його територіальний орган приймає рішення про виключення місць зберігання з Єдиного реєстру місць зберігання. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або його територіальний орган протягом 20 робочих днів з дня вручення акта перевірки про виявлення фактів, визначених цією частиною (крім випадків виявлення факту припинення дії чи закінчення строку дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, для здійснення якого зареєстровано таке місце зберігання), приймає рішення про виключення місць зберігання з Єдиного реєстру місць зберігання та направляє його суб`єкту господарювання в електронній формі у порядку , визначеному статтею 42 Податкового кодексу України, із зазначенням підстави/підстав для такого виключення.
З наведених норм передбачається, що суб`єкт господарювання, який подає заяву на внесення місця зберігання до відповідного реєстру, подає для цього, зокрема, ліцензію на оптову торгівлю алкогольними напоями, і виступає суб`єктом правовідносин щодо місця зберігання; протилежною стороною правовідносин щодо місця зберігання виступає податковий орган. Правовідносини щодо місця зберігання алкогольних напоїв більше не передбачають інших суб`єктів.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Так, дослідивши докази по справі, встановлено, що у Акті перевірки зазначається, що «...перед початком проведення перевірки 07.02.2024 співробітниками ГУ ДПС у м. Києві у відповідності до п. 81.1 cт. 81 Кодексу пред`явлено службове посвідчення, наказ та направлення на проведення фактичної перевірки ТОВ «АДЕЛ ГРУП» код ЄРДПОУ 43636832 бухгалтеру суб`єкта господарювання гр. ОСОБА_1 , яка отримала копію наказу на проведення фактичної перевірки та розписалась у направленнях на проведення фактичної перевірки..».
Таким чином, контактною особою, що передавала документи податковому органу, є ОСОБА_1 . Листування з нею відбувалось через електрону її адресу «ІНФОРМАЦІЯ_1», на яку філіями ТОВ «АДКЛ ГРУП» направлялись документи, що були запитані податковим органом в ході перевірки.
В Акті зазначається, що «...В ході перевірки встановлено, що підприємством в звіті Форми №1-ОП за грудень 2024 вказано в пункті обсяги придбання та реалізації (в тому числі імпорту та експорту) продукції/товарів, у графі 10 (інші витрати/втрати за звітній місяць) вказано що підприємством втрачено алкогольної продукції у кількості 166 93 7,153 дал (коди продукції 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 42 47, 48, 50, 51, 52, 53, 54, 56, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69).
Згідно з п. 30 ч. 2 статті 73 Закону № 3817 неподання до органу ліцензування або несвоєчасне подання звіту, або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі за операціями з ввезення на митну територію України та/або вивезення за межі митної території України) спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - 3 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Норма закону не передбачає відповідальності за невчасне подання уточнення до звіту. ЗУ № 3817 також не передбачає умов, що подання уточнення до звіту невчасно має наслідком визнання такого уточнення неподаним, а основного звіту відповідно поданим з недостовірними даними.
Окрім того, слід вказати про те, що в Акті зазначається: «...В ході проведення перевірки було вручено запит на надання документів до перевірки від 07.12.2025 №б/н бухгалтеру ОСОБА_1 , в тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (алкогольних напоїв) станом на 07.02.2025..».
При цьому слід вказати, запит на надання документів датований 07.02.2025 р. і переданий позивачу 07.02.2025 року.
Останнє речення запиту містить вимогу про надання документів і пояснень до 12.02.2025 року.
При цьому слід вказати про те, що зазначене в акті неподання документів до 07.02.2025 р. не відповідає вимогам запиту і не може бути порушенням.
Також необхідно зазначити, що всі документи передавались вищезазначеній особі, уповноваженій представляти позивача в ході перевірки - ОСОБА_1, яка відразу передавала або перенаправляла зазначені документи перевіряючим органам.
Так, низка документів була направлена ОСОБА_1 електронною поштою, що підтверджується відповідними скріншотами з електронної пошти.
Отже, твердження відповідача про те, що в порушення положень cт. 44, п.85.2 cт. 85 Податкового кодексу України підприємцем не надано контролюючим органам у повному обсязі документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, є передчасними.
Дослідивши докази по справі, встановлено, що у цій справі фактично уточненню підлягає визначення правового статусу позивача в контексті відповідальності за зберігання алкогольної продукції в місцях її зберігання.
Відповідно до доданих до позовної заяви звітах 1-ОП "3вiт про обсяги обігу (у тому числі iмпорту та експорту) спирту (в тому числi бiоетанолу), спиртові дистиляти, алкогольні напої, тютюнові виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах» за грудень 2024 р. та за січень 2025 р. можна достовірно дізнатися про те, яка продукція, в якому обсязі і якому суб`єкту передана на відповідальне зберігання. Зазначене передбачено розділом IV. Залишок продукції/товарів на кінець звітного місяця».
Порядок заповнення розділу IV «Залишок продукції/товарів на кінець звітного місяця» передбачений Порядком заповнення форми № 1-ОП «Звіт про обсяги обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 18 червня 2024 року № 296.
Окремими рядками здійснюється зазначення: обсягу одного коду продукції/товару, облік яких ведеться одночасно у різних одиницях виміру; продукції/товару, переданих/отриманих на відповідальне зберігання незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
У графах 2, 3 зазначається у разі наявності відповідно: цифровий код ознаки передачі/отримання на відповідальне зберігання продукції (товару) незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання («1» - отримання, «2» - передача); код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи - контрагента / реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта фізичної особи підприємця контрагента.
Серію (за наявності) та номер паспорта зазначають фізичні особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті.
У графах 4-6 зазначаються відповідно коди, одиниці виміру та види продукції/ товару згідно з Кодами, одиницями виміру та видами продукції/товару, затвердженими цим наказом.
У графі 7 зазначається кількість обсягу залишку продукції/товару на кінець звітного місяця.
Таким чином, такі звiти про обсяги обігу (у тому числі iмпорту та експорту) спирту (в томv числi бiоетанолу), спиртові дистиляти, алкогольні напої, тютюнові виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах» за грудень 2024 р. та за листопад 2025 р. є доказом, що фактично визначачає правову підставу знаходження алкогольної продукції на складі ТОВ «ТК ПОЛТАВА ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 452490 76) за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Київська, 145-б,( літера «А-п» «А-1») - це відповідальне зберігання, а не оренда.
Згідно положень ст. 936 Цивільного кодексу України: «За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, передану їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути цю річ у збереженості».
Зберігач несе повну відповідальність за належні умови зберігання, включаючи наявність усіх необхідних дозвільних документів, ліцензій, санітарних або екологічних дозволів, якщо такі вимагаються для зберігання певного виду майна та за відповідність приміщень вимогам законодавства.
Позивач під час розгляду справи вказував про те, що суб`єктами правовідносин щодо актуальності статусу місць зберігання є ТОВ «ТК ПОЛТАВА ЦЕНТР»), а з іншого боку - податковий орган (відповідач) та вказали про те, що саме ці суб`єкти володіють інформацією щодо стану місця зберігання.
Окрім того, ні позивач ні ТОВ «ТК Полтава Центр» не мають ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а мають лице ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, що підтверджується роздруківками в електронних кабінетів цих платників податків.
Презумпція сформульована як принцип у статті 4 ПК України (пункт 4.1.4). Саме таким чином встановлено найвищий ступінь її імперативності. Крім того, презумпція також закріплена як спеціальна норма у пункті 56.21 статті 56 ПК саме для цього виду правовідносин, що означає безумовне її врахування при вирішенні спорів, що регулюються означеною статтею.
Сама юридична конструкція норми пункту 56.21 статті 56 ПК дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування.
Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе, з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.
Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом.
При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.
Презумпція правомірності рішень платника податків застосовується, коли норми податкового права прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності не є однозначними та допускають множинне трактування повноважень на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Щодо ст.17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального стосовно суб`єкта зберігання спиртних напоїв».
Так, статтею 17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі ЗУ № 3817) визначені основні вимоги до зберігання алкогольних напоїв:
Зберігання алкогольних напоїв здійснюється суб`єктом господарювання у місцях зберігання алкогольних напоїв, які внесені до Єдиного реєстру місць зберігання, на підставі однієї з таких ліцензій: на право виробництва алкогольних напоїв або на право оптової торгівлі алкогольними напоями, або на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру місць зберігання, крім випадків, визначених цим Законом.
Зберігання алкогольних напоїв суб`єктами господарювання, які використовують алкогольні напої для виробництва харчових продуктів (крім алкогольних напоїв), здійснюється в місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру місць зберігання.
Зберігання алкогольних напоїв на складах тимчасового зберігання, митних складах, в інших приміщеннях, призначених для зберігання товарів під митним контролем відповідно до Митного кодексу України, здійснюється без внесення таких місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання.
Суб`єкт господарювання, який має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, має право зберігати алкогольні напої за місцем роздрібної торгівлі, без внесення таких місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання.
Забороняється зберігання та/або реалізація алкогольних напоїв, отримання яких не підтверджено: 1) для імпортера - митною декларацією (у тому числі тимчасовою, додатковою чи іншим видом митної декларації) або документом, необхідним для розміщення товарів на тимчасове зберігання під митним контролем; 2) для суб`єкта господарювання оптової та/або роздрібної торгівлі (крім виробників алкогольних напоїв - щодо вироблених ними алкогольних напоїв) - первинним документом, а при переміщенні в межах одного суб`єкта господарювання документом на внутрішнє переміщення; 3) для суб`єкта господарювання, який здійснює зберігання на підставі відповідного договору (правочину), - документом, що підтверджує прийняття товару на зберігання.
Абзаци 2,3,4 ч. 1 ст. 17 ЗУ № 3817 не відносяться до обставин поточної справи.
Щодо абзацу 1 ч. 1 ст. 17 ЗУ № 3817, то правова норма викладена наступним чином «Зберігання алкогольних напоїв здійснюється суб`єктом господарювання у місцях зберігання алкогольних напоїв, які внесені до Єдиного реєстру місць зберігання, на підставі однієї з таких ліцензій: на право виробництва алкогольних напоїв або на право оптової торгівлі алкогольними напоями, або на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру місць зберігання, крім випадків, визначених цим Законом». При цьому законодавцем не надано точного і однозначного визначення, хто відноситься до таких суб`єктів господарювання. Для визначення суб`єктного складу процесу зберігання необхідно проаналізувати правочин «зберігання». ЗУ № 3817 містить дефініцію «зберігання пального - надання послуг та/або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного чи отриманого від інших осіб) п. 32 ч. 1 ст. 1 ЗУ № 3817), але не містить дефініції «зберігання алкогольних напоїв». Тому необхідно звернутися до аналогії закону, що дозволяє по аналогії з п. 32 ч. 1 ст. 1 ЗУ № 3817 вивести наступне визначення «зберігання алкогольних напоїв - надання послуг та/ або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання алкогольних напоїв (власних чи отриманих від інших осіб)». Тобто особою, що здійснює зберігання є особа, що: 1) надає послуги, пов`язані із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання алкогольних напоїв, отриманих від інших осіб - якщо замовлені такі послуги у третіх осіб; та/або 2) здійснює діяльність, пов`язану із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання алкогольних напоїв, отриманих від інших осіб - якщо зберігання алкогольних напоїв здійснюється самостійно на своєму складі без отримання такої послуги у третіх осіб.
Отже, враховуючи наведене, за відсутності належного визначення хто саме є суб`єктом зберігання алкогольних напоїв за наявності договору відповідального зберігання, до нього не може бути застосована норма, відповідно до якої його притягнуто до відповідальності за зберігання алкогольних напоїв в неналежному місці і накладено штраф.
Окрім того, слід вказати про те, що відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 17 ЗУ № 3817, відповідно до якого забороняється зберігання та/або реалізація алкогольних напоїв, отримання яких не підтверджено: 3) для суб`єкта господарювання, який здійснює зберігання на підставі відповідного договору (правочину), - документом, що підтверджує прийняття товару на зберігання.
Отже, фактично в умовах правочину визначено, що суб`єктом зберігання є саме особа, яка приймає товар на зберігання. Зазначене вище перекликається з нормами Цивільного кодексу України.
Однак, такі доводи є неналежними, з огляду на те, що в першому абзаці він зазначає, що відповідно до Форми № 1-ОП податковим органом встановлено зберігання, а в другому абзаці відповідач ставить під сумнів відповідальне зберігання. Позивач надає пояснення: Звіт № 1-ОП в розділі «IV. Залишок продукції/товарів на кінець звітного періоду» містить колонку 2-3 з загальною назвою «Ознака передачі/отримання на відповідальне зберігання ».
Отже, фактично подання договору відповідального зберігання не потрібно, оскільки інформація зі звіту дозволяє отримати відомості щодо відповідального зберігання.
При цьому, як вже зазначалось вище звіт, що наведений в Акті був поданий з помилковими даними і треба аналізувати уточнений звіт за листопад і за грудень 2024 р., доданий до додаткових пояснень від 03.09.2025 р.
Так, у підтвердження помилковості даних первинного звіту 1-ОП позивач додав договір відповідального зберігання, строк якого закінчився 31.10.2024 р., отже весь товар був повернутий позивачеві і не міг зберігатися за адресою Полтавська обл., Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Київська, 145-б,( літера «А п» «А-1»).
При цьому, якщо б відповідач здійснив реальну фактичну перевірку за цією адресою, то ним би було зафіксовано відсутність такого товару, але наразі в Акті фактичної перевірки відповідачем відображена інформація виключно з документів, а не з фактичного дослідження складу.
Всього на суму 14 091 470,18 гривень.
Також, слід вказати про те, що позивачем суду надані письмові пояснення з приводу джерела надходження товару, про який йдеться в додатку до Акту від 17.02.2025 р. № ж5/26 15-09 01/42636832. Виконуючи зазначене позивач надає акти приймання-передачі №1118 від 01.10.2024 р., №1119 від 01.10.2024 р., № 1120 від 02.10.2024 р., № 1121 від 02.10.2024р., №1122 від 03.10.2024 р., № 1123 від 03.10.2024 р., №1124 від 04.10.2024 р., № 1125 від 08.10.2024 р., № 1126 від 09.10.2024 р. Та товарнотранспортні накладні від 17.02.2025 р. №ж5/26-15-09 01/42636832. Виконуючи зазначене позивач надає акти приймання-передачі №1118 від 01.10.2024 р., № 1119 від 01.10.2024 р., №1120 від 02.10.2024р., №1121 від 02.10.2024 р., №1122 від 03.10.2024 р., № 1123 від 03.10.2024 р., №1124 від 04.10.2024 р., № 1125 від 08.10.2024 р., №1126 від 09.10.2024 року.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надано.
Згідно з п. 1 розділу XII «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ», Закон № 3817 набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 26, 27, 28, 29, 38, 39, 51, 53, 65, 74 частини першої статті 1, частини першої, абзаців п`ятого, сьомого, дев`ятого частини другої, пункту 2 частини третьої, частин сьомої, восьмої, десятої - шістнадцятої статті 3, частини п`ятої статті 6, статей 12, 14, 15, 17 частини четвертої статті 20, статей 21, 24, частини восьмої статті 29, статей , 18, 30, 34, 35, 38, 39 , 40, розділу VII (крім пунктів 22, 23 і 25 частини другої статті 46, статті 49), абзаців шостого і сьомого підпункту 3 і підпункту 4 пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону, які набирають чинності та вводяться в дію з 1 січня 2025 року .
Отже, податковий орган кваліфікує дії як порушення за законом, який на момент здійснення таких дій не набрав чинності.
За загальним правилом закон не має зворотної дії у часі, виключення не передбачено і щодо Закону України № 3817.
Інші доводи та докази відповідача не спростовують висновки суду в цій справі.
На підставі вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що спірні ППР
Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
Судові витрати покладаються на відповідача згідно вимог ст. 139 КАС України.
Відповідно до ст.ст. 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АДЕЛ ГРУП" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними, скасування рішень - задовольнити.
Стягнути з Головного управління ДПС у м.Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АДЕЛ ГРУП" судовий збір у розмірі 24 224,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 10.11.2025 року.

Суддя В.В. Ільков