Справа № 400/5984/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 р. № 400/5984/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, вул. Ольжича, буд.7, м. Житомир, 10003, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 10.04.2025 року № 10; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.04.2025р. № 10. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївської області зарахувати до страхового стажу період навчання в Одеській державній академії холоду та період моєї строкової військової служби. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївської області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію» зі зниженням пенсійного віку згідно з ст,55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильська катастрофи» починаючи з 29.04.2025р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з урахуванням ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області рішенням від 10.04.2025 відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з не підтвердженням факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 12.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем, ГУ ПФУ у Житомирській області, подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено про те, що позивач, звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою від 02.04.2025 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796- XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вік позивача, на момент звернення - 52 роки. Страховий стаж на момент звернення, становив 32 роки 4 місяці 20 днів., рішення про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за принципом екстериторіальності було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.04.2025 №10.

До страхового стажу не враховано періоди: навчання з 01.09.1990 по 13.06.1996 згідно диплому від 13.06.1996 НОМЕР_1 , оскільки період навчання перетинається з періодом роботи з 13.03.1990 по 30.11.1990. навчання в Одеському інституті з 02.07.1991 по 01.09.1993 не зараховується згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.08.1987, оскільки номер наказу на зарахування виправлено, період початку навчання не відповідає періоду вищезазначеному диплому.

З розрахунку пенсії за віком позивача у періоди з 10.06.1988 року по 23.05.1990 року відповідачем було зараховано до страхового стажу періоди військової строкової служби. Відтак, правові підстави для зарахування спірних періодів до страхового стажу у Головного управління відсутні.Вимога позивача про зарахування до страхового стажу періодів навчання та строкової військової служби є необґрунтованою та безпідставною.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області заява про призначення пенсії не розглядалася, рішення про відмову не приймалося, а тому відсутні протиправні дії відповідача та відсутні підстави для зобов`язання ГУПФУ в Миколаївській області вчинити певні дії.

Додатково вказує, що 02.04.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796).

10.04.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 10 про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 у зв`язку із не підтвердженням факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Рішення від 10.04.2025 № 10 прийнято з урахуванням правових норм та фактичних обставин. Відповідно до статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Необхідний страховий стаж при зниженні пенсійного віку на 5 років в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить 26 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до пп. 7 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надаються:довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи , або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .

Надана позивачем копія довідки від 06.07.1993 № 421 не відповідає вимогам формі довідки про період(періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122 та не підтверджена первинними документами.

У позивача відсутнє право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 у зв`язку з не підтвердженням факту участі у ліквідації наслідків аварії в ЧАЕС.

Рішенням Головного управління від 10.04.2025 № 10 позивачу відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796.

Відтак, рішення Головного управління від 10.04.2025 № 10 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку та надав документи на підтвердження права на отримання зазначеної пенсії.Позивачем було надано: паспорт, код, трудову книжку, диплом, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1989 році, військовий квиток, копію довідки військової частини № НОМЕР_3 про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1989 році, копії довідок про заробітну плату, індивідуальні відомості про застраховану особу. Вищевказані документи свідчать про те, що позивач має 37 років 02 місяці її днів страхового стажу є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На дату звернення за призначенням пенсії вік позивача складав 54 роки її місяців 4 дні.

Право на отримання пенсії, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку виникло 29.04.2025 року.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.04.2025р. № 10, яким було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку не підтвердженням факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вищевказане рішення мотивоване тим, що надана довідка від 06.07.1993р. № 421 не відповідає вимогам форми довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. № 122 та не підтверджена первинними документами. Також, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.04.2025р. № 10 позивачу було: відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання в Одеській державній академії холоду та при обрахунку страхового стажу безпідставно не враховано період строкової військової служби згідно військового квитка.

Позивач не погодився із вищевказаним рішенням, тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 26 Закону України від 09.03.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ( далі - Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Закон № 796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону № 1058-ІV із урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Згідно з частиною першою статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796- ХІІ або їм надасться право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Законом України №796-ХІІ визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого у ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» «пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку».

Єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Зазначений правовий висновок зокрема міститься в постановах Верховного Суду від 02.11.2018 у справі № 398/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/45186/18), від 31.10.2018 у справі № 212/12245/13-а (адміністративне провадження № К/9901/1087/18).

Суд звертає увагу, що на підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачем, окрім посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1989 році, було надано військовий квиток, в якому міситься запис про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період проходження військової служби та довідку в/ч № НОМЕР_3 від 06.07.1993р. № 421 про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1989 році.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1. «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"», який затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, і довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, це різні документи.

Суд вважає, що позивачем були надані достатні докази на підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання в Одеській державній академії холоду, суд зазначає, згідно записів в трудовій книжці: в період з 13.06.1990р. 30.11.1990р. позивач працював монтажником в Одеському РСУ, 01.12.1990 р. та останього було зараховано на підготовче відділення Одеської державної академії холоду, 02.07.1991р. позивача було зараховано на 1 курс факультету холодильної техніки Одеської державної академії холоду, яку позивач закічив 13.06.1996 р. та отримав диплом спеціаліста. Жодної невідповідності щодо періодів навчання та періодів робота позивача трудова книжка не містить. Щодо наявності виправлення у номері наказу на зарахування на 1 курс факультету холодильної техніки Одеської державної академії холоду № 183 п/о від 02.07.1991р. суд вказує.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд у своїх постановах від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а, від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Відповідач не врахував, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням віку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області №10 від 10.04.2024 отримав відмову, з посиланням на відсутність страхового стажу необхідного для призначення пенсії та незарахуванням періодів проходження позивачем військової служби, навчання та згідно записів трудової книжки.

Отже, ключовим спірним питанням, що підлягає вирішенню у цій справі є можливість зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження ним військової служби, навчання згідно записів трудової книжки.

Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу періоду проходження військової служби з 10.06.1988 до 23.05.1990, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом другим пункту 1статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ час перебування

громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, згідно з розрахунку пенсії за віком позивача Форма РС у періоди з 10.06.1988 року по 23.05.1990 року відповідачем було зараховано до страхового стажу періоди військової строкової служби. Відтак, правові підстави для зарахування спірних періодів до страхового стажу у Головного управління відсутні.

Відтак, період проходження позивачем військової служби з 10.06.1988 по 23.05.1990 вже зараховано до страхового стажу позивача.

В свою чергу, як вже зазначалось судом, усі записи в трудовій книжці позивача виконано належним чином, жодних виправлень, пошкоджень не містять.

При цьому, в оскаржуваному рішенні про відмову в призначенні пенсії не зазначено про наявність будь-яких сумнівів щодо правильності чи точності внесених до трудової книжки записів щодо його роботи.

Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період навчання, які відповідають вимогам законодавства.

Ураховуючи викладене, суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та самостійно робити висновки з питань, які не були предметом його розгляду, і, тим паче, ухвалювати з цих питань рішення.

Як зазначено у пп. 5.1. п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3 ст.129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо.Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (заява № 63566/00), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (параграф 25).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що відповідач 1 неналежно розглянув заяву позивача від 02.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняв протиправне рішення №10 від 10.04.2025, яким відмовив у призначенні такої пенсії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивачки, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачу пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення пенсії, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

В силу приписів ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов слід задовольнити частково, а саме у спосіб визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 за № 10 від 10.04.2023 про відмову у призначенні пенсії позивача та зобов`язання відповідача 1 зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання в Одеській дежавній академії холоду та повторно розглянути заяву позивача від 02.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"із зменшенням пенсійного віку.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати у справі покласти на ГУ ПФУ в Житомирській області, так як саме ГУ ПФУ в Житомирській області винесено протиправне рішення.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд.7,м. Житомир,10003 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна,1, м.Миколаїв 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за № 10 від 10.04.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3 Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання в Одеській дежавній академії холоду з 02.07.1991 по 13.06.1996 та повторно розглянути заяву від 02.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд.7, м. Житомир,10003 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя А.В. Величко