Справа № 420/28814/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

10 листопада 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (від 03.11.2025 року за вх.№115563/25) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
На розгляді Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 27.04.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.04.2016 року по 28.02.2018 року, включно, визначивши базовим місяцем - січень 2008 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у загальному 1211,20 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили 22 квітня 2025 року.

04 вересня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №420/28814/24 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.04.2016 року по 28.02.2018 року, включно, визначивши базовим місяцем - січень 2008 року

03 листопада 2025 року за вх.№115563/25 від представника відповідача надійшла заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки у відповідача відсутній намір не здійснювати покладений на нього законодавством обов`язок щодо виконання судового рішення, а ним, у свою чергу, вживаються всі можливі заходи для його добровільного та своєчасного виконання у межах установленого бюджетного фінансування. Зокрема, в основних заявках-розрахунках на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення подається інформація про необхідність виділення коштів для виплати ОСОБА_1 відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/28814/25.

Вирішуючи заяву представника відповідача, суд керується таким.

Згідно із частиною 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, із системного аналізу вищенаведених положень видно, що підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням; 3) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 4) з інших причин.

Тобто, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, пов`язано з певними обставинами, які мали місце на момент його видачі (пред`явлення до виконання), зокрема: помилковою видачею; коли судове рішення не підлягало негайному виконанню і не набрало законної сили або пред`явлено до виконання після скасування судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист; повним (частковим) погашенням боргу, щодо якого видано виконавчий лист, або з інших причин.

Суд зазначає, що словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, які, наприклад, пов`язані із процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, положення статті 374 КАС України надають право суду, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або боржника, у певних випадках, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положенням статті 374 КАС України не передбачає «відсутності у боржника обов`язку щодо виконання виконавчого листа», як самостійний юридичний факт.

Так, Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 року у справі №752/2391/17 зробив висновок, що наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

У цьому контексті, слід звернути увагу на те, що вказані відповідачем підстави для визнання виконавчого листа у справі №420/28814/24 таким, що не підлягає виконанню, не відноситься до визначених статтею 374 КАС України.

Суд наголошує, що звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник був зобов`язаний вказати передбачені процесуальним законом підстави для того, щоб суд міг розглянути заяву відповідача через призму цих підстав, однак такого обов`язку не виконав (як і не надав доказів добровільного виконання судового рішення в повному обсязі поза межами виконавчого провадження).

Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Як передбачено пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець закінчує виконавче провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною 1 цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Отже, Військова частина НОМЕР_1 не позбавлена права звернутися до державного виконавця із відповідною заявою про закінчення виконавчого провадження та додати відповідні докази.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 256, 374 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (від 03.11.2025 року за вх.№115563/25) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ю. В. Харченко