Справа № 460/7403/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/7403/24 пров. № А/857/31747/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №460/7403/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Максимчук О. О.,

дата ухвалення рішення 18 вересня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 16 травня 2024 року №16 про відмову у призначенні з 09 травня 2024 року дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI); зобов`язати відповідача-1 зарахувати до його страхового стажу, що дає право на призначення з 09 травня 2024 року дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-VI, періоди роботи з 01 лютого 2005 року по 14 травня 2009 року, з 28 липня 2009 року по 23 липня 2010 року, з 25 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року, з 18 березня 2011 року по 12 липня 2011 року, з 13 липня 2011 року по 28 березня 2012 року, з 01 серпня 2012 року по 21 червня 2013 року, з 01 серпня 2013 року по 29 квітня 2014 року та призначити з 09 травня 2024 року позивачу дострокову пенсію за віком, як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-VI.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16 травня 2024 року №16 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 лютого 2005 року по 14 травня 2009 року, з 28 липня 2009 року по 23 липня 2010 року, з 25 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року, з 18 березня 2011 року по 12 липня 2011 року, з 13 липня 2011 року по 28 березня 2012 року, з 01 серпня 2012 року по 21 червня 2013 року, з 01 серпня 2013 року по 29 квітня 2014 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що оскаржуване рішення від 16 травня 2024 року №16 про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV прийнято правомірно, оскільки страховий стаж позивача на дату звернення становить 22 роки 07 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI. Зазначає, що до страхового стажу не зараховано: - періоди роботи в росії згідно з трудової книжки НОМЕР_1 від 07 лютого 2005 року та вкладиша в трудову книжку НОМЕР_2 від 01 серпня 2013 року з 01 лютого 2005 року по 14 травня 2009 року, з 28 липня 2009 року по 23 липня 2010 року, з 25 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року, з 18 березня 2011 року по 12 липня 2011 року, з 13 липня 2011 року по 28 березня 2012 року, з 01 серпня 2012 року по 21 червня 2013 року, з 01 серпня 2013 року по 29 квітня 2014 року, оскільки починаючи з 01 січня 2023 року російська федерація та з 19 червня 2023 року Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (стаж зараховується до 01.01.1992). З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Весняне Корецького району Рівненської області, зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , що підтверджується даними з належного позивачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 06.05.1997.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується наявним у матеріалах справи посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Управлінням персоналу штабу корпусу резерву СВЗС України від 23 лютого 2024 року.

09 травня 2024 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-VI. Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2).

16 травня 2024 року відповідач-2 прийняв рішення №16, яким відмовив позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-VI, оскільки згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж заявника на дату звернення становить 22 роки 07 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано згідно з даними трудової книжки НОМЕР_1 від 07 лютого 2005 року та вкладиша в трудову книжку НОМЕР_2 від 01 серпня 2013 року періоди роботи позивача в росії з 01 лютого 2005 року по 14 травня 2009 року, з 28 липня 2009 року по 23 липня 2010 року, з 25 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року, з 18 березня 2011 року по 12 липня 2011 року, з 13 липня 2011 року по 28 березня 2012 року, з 01 серпня 2012 року по 21 червня 2013 року, з 01 серпня 2013 року по 29 квітня 2014 року, оскільки починаючи з 01 січня 2023 року російська федерація та з 19 червня 2023 року Україна припинили участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (стаж зараховується до 01.01.1992).

Не погодившись з таким рішенням відповідача-2, позивач звернувся у суд із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідачів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача-2 від 16 травня 2024 року №16 про відмову позивачу у призначенні з 09 травня 2024 року дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 09 травня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи з 01 лютого 2005 року по 14 травня 2009 року, з 28 липня 2009 року по 23 липня 2010 року, з 25 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року, з 18 березня 2011 року по 12 липня 2011 року, з 13 липня 2011 року по 28 березня 2012 року, з 01 серпня 2012 року по 21 червня 2013 року, з 01 серпня 2013 року по 19 лютого 2014 року.

Колегія суддів з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон від 09.07.2003 №1058-ІV).

За змістом ст.8 Закону 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону від 09.07.2003 №1058-ІV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 №1058-ІV).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону , а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону №1058-IV).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлює Постанова Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі -Порядок 22-1).

Положеннями пункту 2.1 Порядку №22-1 визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії.

Так, відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи, що посвідчують спеціальний статус особи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637), а для осіб з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", або яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (у разі призначення пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Колегія суддів зазначає, що до набрання чинності Закону №1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788), відповідно до ст.56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

За змістом ст.62 Закону України №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 23 лютого 2024 року. Цей факт відповідачем не заперечується.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 на момент подачі заяви про призначення пенсії відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV досяг 55 років.

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №16 від 16 травня 2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з заявою від 29 березня 2024 року у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи позивача на території росії, оскільки починаючи з 01 січня 2023 року російська федерація та з 19 червня 2023 року Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Так, зі змісту копії трудової книжки серії НОМЕР_5 від 01.08.1991 та вкладиша в трудову книжку серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2013 року вбачається, що у спірні періоди роботи позивача, які не зараховані пенсійним органом позивач: з 01 лютого 2005 року по 14 травня 2009 року працював на посаді головного конструктора в ВАТ Московський завод Електрощит (наказ від 31.01.2005 №28к); з 28 липня 2009 року по 23 липня 2010 року працював на посаді головного конструктора в ВАТ Московський завод Електрощит (наказ від 28 липня 2009 року №783к); з 25 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року працював на посаді головного конструктора-заступника технічного директора в ВАТ Московський завод Електрощит (наказ від 25 серпня 2010 року №700к); з 18 березня 2011 року по 12 липня 2011 року працював на посаді головного конструктора-заступника технічного директора в ВАТ Московський завод Електрощит (наказ від 18 березня 2011 року №184к); з 13 липня 2011 року по 28 березня 2012 року працював на посаді головного конструктора-заступника технічного директора в ВАТ Московський завод Електрощит (наказ від 13 липня 2011 року №504к); з 01 серпня 2012 року по 21 червня 2012 працював на посаді головного інженера проекту в ВАТ МЕЛ (наказ від 01 серпня 2012 року №412/к); з 01 серпня 2013 року по 29 квітня 2014 року працював на посаді головного інженера проекту в ВАТ МЕЛ (наказ від 01 серпня 2013 року №358/к).

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пункт 20 Порядку №637 передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Колегія суддів зауважує, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до вимог Інструкції №58 та містять усі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Крім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Колегія суддів зазначає, що доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.

Даючи правову оцінку правомірності зарахування судом першої інстанції до страховою стажу позивача періоду роботи на території рф з 01 лютого 2005 року по 14 травня 2009 року, з 28 липня 2009 року по 23 липня 2010 року, з 25 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року, з 18 березня 2011 року по 12 липня 2011 року, з 13 липня 2011 року по 28 березня 2012 року, з 01 серпня 2012 року по 21 червня 2013 року, з 01 серпня 2013 року по 29 квітня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Стаття 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь- якої і з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувається трудова діяльність.

Крім того, частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою; у разі виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача у спірних періодах. Дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України №639 від 24 червня 2023 року.

Як зазначено вище, спірні періоди роботи позивача на території рф не зараховані пенсійним органом, оскільки починаючи з 01 січня 2023 року російська федерація та з 19 червня 2023 року Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що припинення участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не стосується періодів трудової діяльності позивача, оскільки останній працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації.

Колегія суддів також зазначає, що враховуючи збройну агресію російської федерації проти України не зарахування спірних періодів трудової діяльності позивача у російській федерації, при наявності належних записів у трудовій книжці щодо періодів трудової діяльності особи, буде непропорційним обмеження права особи на пенсійне забезпечення.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновок суду першої інстанції про те, що рішення відповідача-2 від 16 травня 2024 року №16 про відмову позивачу у призначенні з 09 травня 2024 року дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-VI від 09.07.2003 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 09 травня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи з 01 лютого 2005 року по 14 травня 2009 року, з 28 липня 2009 року по 23 липня 2010 року, з 25 серпня 2010 року по 17 березня 2011 року, з 18 березня 2011 року по 12 липня 2011 року, з 13 липня 2011 року по 28 березня 2012 року, з 01 серпня 2012 року по 21 червня 2013 року, з 01 серпня 2013 року по 19 лютого 2014 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №460/7403/24 в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №460/7403/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року.