Справа № 953/9891/25
Суддя: Шаренко С. Л.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 953/9891/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2025 р. Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

при секретарі - Реуцькій Н.В.,

розглянувши в приміщенні Київського районного суду міста Харкова у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головко Вікторії В`ячеславівни до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

УСТАНОВИВ:

22.09.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Головко В.В. звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №5648450 від 05.09.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що 05.09.2025 о 02.17 годин в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 148, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 без увімкненого ближнього світла фар в нічну пору доби, чим порушив п. 19.1.а ПДР порушення водіями транспортних засобів використання освітлювальних приладів в темну пору, в умовах недостатньої видимості, в тунелях, чим скоїв адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дану постанову складено 05.09.2025. Дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Жодних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП інспектор поліції не надав, в той час як зобов`язаний був надати. Дана постанова не містить доказів, щоб ОСОБА_1 на дату скоєння ніби то ним адміністративного правопорушення 05.09.2025 керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар в нічну пору доби, адже відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає виключно за факт керування.

Щодо доказу відео, яке зафіксовано на iPhone 13, яке зазначено як додаток до постанови зазначає наступне: порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них регулюється Наказом Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 №14/1 та п.4.1, 4.2 Розділу ІV Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, яку затверджено наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100. Згідно п.3.5. Інструкції №100 після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Згідно Інструкції №100 працівникам патрульної поліції заборонено, зокрема змінювати, редагувати, видаляти, копіювати, передавати третім особам або іншим чином поширювати відеозаписи, зроблені на нагрудну відеокамеру без дозволу начальника Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті. Згідно п.5.2 Інструкції №100 відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції надаються працівникам Департаменту патрульної поліції та управлінь патрульної поліції у містах з метою виконання ними функціональних обов`язків за погодженням з начальником Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті. Отже, на власні засоби заборонено проводити фіксацію, але працівники поліції в порушення зазначеної вище інструкції начебто провели фіксування на власні засоби iPhone 13, що є неприпустимим, незаконним. А у випадку з ОСОБА_1 , зафіксовані наявні втручання в діяльність техзасобів, які проводять фіксацію. Жодного належного та допустимого доказу ініціатор складання постанови не надав позивачу, що він скоїв зазначене вище право порушення.

З матеріалів справи та постанови не вбачається, щоб позивач взагалі керував транспортним засобом під час якого були зафіксовані зазначені в постанові порушення. Свідки відсутні в матеріалах справи, які б могли підтвердити чи спростувати зазначені вище факти. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати протиправною та скасувати постанову, складену відносно ОСОБА_1

16.10.2025 від представника відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Федюка Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову, зважаючи на наступне.

05.09.2025, близько 02 год. 17 хв. за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, 148, поліцейськими було виявлено транспортний засіб Daewoo Lanos, реєстраційний номер (державний номерний знак) НОМЕР_1 , водій якого рухався в нічну пору доби без увімкненого ближнього світла, чим порушив пункт 19.1.а Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР України).

Зазначений транспортний засіб був зупинений на підставі пункту третього частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон).

Поліцейський підійшов до водія, пояснив причину застосування превентивних поліцейських заходів, на підставі пункту другого частини першої статті 32 Закону, поліцейським було висунуто вимогу до позивача про пред`явлення документів, що посвідчують його особу та відповідне право, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, відповідно.

Надавши посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , останній повідомив, що він не їхав за кермом, а «переганяв».

Поліцейський, встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, у відповідності до статті 278 КУпАП, розпочав підготовку до розгляду справи. В ході підготовки до розгляду справи щодо правопорушення, поліцейський виявив ознаки алкогольного сп`яніння у Позивача, внаслідок чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора № 470928, який долучено в п. 7 постанови.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, тому була винесена постанова серії ЕНА № 5648450. Також, поліцейським було складено протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП серії ЕПР1 № 443926.

При винесенні цієї постанови, інспектор керувався положеннями ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з вищевказаним, зазначає, що постанова серії ЕНА № 5648450 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Зазначає, що під час встановлення обставин правопорушення та розгляду справи стосовно позивача, поліцейські проводили відеофіксацію за допомогою телефону та портативного відеореєстратора відповідно до статті 40 «Застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення» Закону та розділу 2 пункту 5, керуючись затвердженою Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026 від 18.12.2018.

У момент встановлення правопорушення поліцейські помітили технічну несправність на службовому відеореєстраторі 70MAI. Таким чином, виникла службова необхідність реагування на дану подію із застосуванням телефону для фіксації правопорушення.

На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, зафіксовано рух транспортного засобу без світлового потоку від передніх і задніх світлових приладів транспортного засобу в умовах темної пори доби, що є об`єктивною ознакою вимкнених фар ближнього світла, що фактично є порушенням ПДР України.

Відсутність світлового потоку свідчить про те, що фари ближнього світла не були увімкнені.

Позивач безпідставно вказує на те, що на місці не було надано належних доказів, в той час як зафіксовано на портативний відеореєстратор поліцейського № 470403, де він ознайомлював з відеодоказами фактичного правопорушення позивача. Також, позивач стверджує, що не керував транспортним засобом натомість в вищезазначених відеодоказах є факт руху автомобіля. Зокрема, на відео з портативного відеореєстратора № 470928, сам позивач під час спілкування з поліцейськими повідомляє, що «не їхав, а просто сюди його переганяв», що можна розцінювати як фактичне керування транспортним засобом.

В цьому випадку, оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП, а розгляд справи відбувся з дотриманням процедури визначеної цим же кодексом. Під час розгляду справи інспектор з`ясував, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, дослідив матеріали, які підтверджують винність останнього у вчиненні правопорушенні, а також з`ясував всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

20.10.2025 до суду від представника позивача адвоката Головко В.В. надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що на спростування позовних вимог відповідач надав аудіо/відео файл під назвою "Передера момент порушення mp4", оглядом якого встановлено, що даний запис не містить дату, щоб можна було встановити, що сама на дату - 05.09.2025, яка зазначена в протоколі ОСОБА_2 , керував транспортним засобом. Далі, на зазначеному вище файлі, який надано до відзиву на позовну заяву є години "0:17", в той час як в постанові зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом о 02.17 годин. Також зазначений вище запис не має номеру бодікамери, що свідчить, що запис проводився на власні засоби, а не на бодікамери як це вимагає Інструкція. Крім того, з даного засобу не можливо встановити водія, який керує транспортним засобом. Отже, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог. Посилання відповідача, що нібито перекатування авто є належним фактом керування є хибним, бо штовхання авто не будучи за кермом та знаходячись на вулиці, не являється виконуванням функції водія. Відеозапис з розмовами працівників поліції та позивача, який наданий відповідачем не може бути доказом на спростування позовних вимог.

24.10.2025 до суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Федюка Д.В. надійшли заперечення, в яких останній зазначає, що по тексту відповіді на відзив відповідача позивач та його представник неодноразово піддають сумніву відеозапис з мобільного телефона, на якому зафіксовано факт руху транспортного засобу без увімкненого ближнього світла.

В контексті розгляду даної справи, представник відповідача вважає, що відеозапис з мобільного телефону інспектора є належним та допустимим доказом.

Вимоги щодо доказів встановлені Главою п`ятою КАС України. В свою чергу докази повинні бути належними та допустимими.

За приписами статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В свою чергу, відеозапис з мобільного телефону інспектора містить інформацію про марку, модель транспортного засобу, державний номерний знак, а також з відеозапису є можливість встановити факт руху транспортного засобу.

Відповідно до статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, що є основною вимогою до допустимості доказів.

Зазначає, що відеозапис з мобільного телефону поліцейського є допустимим доказом, адже відеофіксація здійснювалась з метою виконання завдань, що покладені на поліцейського відповідно до основних повноважень Національної поліції України, зокрема, відповідно до пункту третього частини першої статті 23 Закону, Національна поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зазначене позивачем та його представником твердження щодо порушення поліцейським вимог Інструкції не має жодного відношення до відеозапису з мобільного телефону, який в розумінні КАС України є належним та допустимим доказом.

Крім того, поліцейський при здійсненні службових повноважень не обмежений у використанні технічних засобів, а можливі порушення поліцейським вимог Інструкції можуть встановлюватися лише в рамках розгляду звернення (скарги) до УПП в Харківській області чи в межах проведення службового розслідування.

Крім того зазначає, що представник позивача помилково інтерпретував час, зазначений у відео, наданому до матеріалів справи, оскільки 0:17 відображає тривалість відео, а не час доби. У той час як на доданому відеоматеріалі з портативного відеореєстратора чітко зафіксовано, що ситуація відбувається одночасно з записом на телефон, при цьому на відео з портативного відеореєстратора відображається час.

Крім того, представник позивача вносить корективи до тексту позовної заяви, намагаючись створити враження, що відповідач нібито стверджує, що позивач перекатував автомобіль. Водночас у позовній заяві чітко зазначено, що позивач визнає факт керування транспортним засобом, заявляючи, що він переганяв автомобіль.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Від представника позивача - адвоката Головко В.В. до суду надійшла заява, в якій вона просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з урахуванням відзиву відповідача на позовну заяву та заперечень.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2025 поліцейським 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капралом поліції Остаховим Д.Р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі серії ЕНА №5648450 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що 05.09.2025 о 02:17:14 в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 148, водій керував транспортним засобом Daewoo, д.н.з. НОМЕР_1 без увімкненого ближнього світла фар в нічну пору доби, чим порушив п. 19.1а ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Разом із відзивом, відповідачем долучено відеозапис моменту скоєння ОСОБА_1 правопорушення, а також відеозаписи із боді камер (нагрудних реєстраторів) поліцейських №470928, №470403.

Так, на долучених відеозаписах зафіксовано, як 05.09.2025 о 02:10:36, у нічну пору доби, поліцейськими виявлено автомобіль, водій якого рухався без увімкненого ближнього світла. В подальшому поліцейські зупиняють авто для з`ясування обставин. Водієм авто виявився ОСОБА_1 . В ході розмови з водієм, останній зазначив, що він не керував автомобілем, але хотів перегнати його, щоб він не заважав іншим. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що в ході перевірки документів ОСОБА_1 в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого на нього було також складено протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд зазначає, що переглянутий відеозапис дійсно підтверджує факт того, що автомобіль рухався без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. Крім того, на відеозаписі сам же водій не заперечує того, що він «переганяв автомобіль».

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 .

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Аналогічне передбачено пунктом 1.3 ПДР згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 19.1 а ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, повинні бути ввімкнені на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі N 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі N 760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі N 536/583/17).

Так відповідачем надано відзив на позовну заяву у якому останній вказує на законність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, вказує про правомірність дій відповідача та наявність доказів вини особи.

Аналізуючи докази у справі суд виходить із того, що долучені разом із відзивом відеозаписи в повному обсязі підтверджують факт руху транспортного засобу у темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар.

Також доведеним є факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який у розмові із поліцейським не заперечує того, що він хотів перегнати автомобіль з дороги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський вправі зупиняти транспортні засоби за порушення водієм Правил дорожнього руху, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх.

Оскільки у діях ОСОБА_1 наявне порушення вимог п. п. 19.1 а ПДР України, поліцейський вправі був зупинити автомобіль, виявивши таке порушення, що і було зроблено поліцейськими після того, як вони виявили, що по дорозі рухається автомобіль без увімкненого ближнього світла фар.

Тобто зупинка автомобіля, за виявлене порушення, відповідала вимогам закону та посадових інструкцій і була спрямована на дотримання безпеки дорожнього руху.

Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також підтверджує законність дій працівників поліції при винесенні оскаржуваної постанови.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо тверджень представника позивача про те, що поліцейськими всупереч вимог законодавства України здійснювалось фіксування правопорушення на власний технічний засіб, а саме мобільний телефон, суд зазначає наступне.

На думку суду, відсутність фіксації факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення саме на нагрудній камері поліцейських, не тягне за собою незаконності рішення суб`єкта владних повноважень через недотримання відповідних процедур. Наявність такої фіксації на особистий мобільний телефон, за відсутності можливості фіксувати процес на нагрудну камеру, у виключних випадках може бути визнана судом допустимою, якщо здійснено для недопущення відсутності фіксації розгляду справи взагалі.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 року у справі № 813/1790/18 наголосив на необхідності дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного акту, проте, звернув увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Також оскаржувана постанова, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП містить відомості у п. 7 про наявність також відеозаписів на нагрудну боді камеру поліцейського.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність винесення оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позов без задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходячи з положень ст. 139 КАС України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 122, 245, 251-252 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 241-246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головко Вікторії В`ячеславівни до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.Л. Шаренко