Справа № 520/5155/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 р.Справа № 520/5155/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/5155/25

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Головне управління ДПС у Харківській області (далі по тексту позивач, ГУ ДПС у Харківській області, податковий орган, контролюючий орган) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач, ОСОБА_1 , апелянт), в якому просило стягнути до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 5 665 646,62 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року позов ГУ ДПС у Харківській області задоволено частково.

Стягнуто до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 суму податкового боргу в загальному розмірі 3 423 138 грн 35 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, ГУ ДПС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити у цій частині нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ДПС у Харківській області вказало, що належним чином довело факт направлення відповідачеві податкового повідомлення - рішення № 6-2038-UA028556 від 30.06.2023 у спосіб надання списку № 17836 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Вантажне відділення Харків 61301. Вказує, що на податкову адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлялось податкове повідомлення-рішення № 6-2038- UA028556 від 30.06.2023, однак станом на теперішній час повідомлення про отримання листа до ГУ ДПС не надходило.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються документів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 як платник податків перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській області, є платником орендної плати з фізичних осіб.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, орендарем земельної ділянки (кадастровий номер :03:011:0191) загальною площею 0,5430 га є ОСОБА_1 .

11.05.2021 ОСОБА_1 отримано податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області №-2038 від 27.04.2021 про нарахування орендної плати з фізичних осіб за період 2019-2021 роки на загальну суму 3437248,62 грн, з яких за 2019 рік - 39508,81 грн, за 2020 рік - 1625006,00 грн, за 2021 рік 1772733,81 грн.

Також, позивачем отримана податкова вимога ГУ ДПС у Харківській області №0-2038 від 02.08.2021 на суму боргу у вигляді нарахованої орендної плати з фізичних осіб на суму 347248,62 грн.

Вищевказані податкове повідомлення - рішення про нарахування орендної плати з фізичних осіб за період 2019-2021 роки та податкову вимогу позивач оскаржив в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року по справі №520/16928/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області №-2038 від 27.04.2021 в частині нарахування ОСОБА_1 орендної плати з фізичних осіб за період 2019 року на суму 14110,27 грн.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Харківській області за №0-2038 від 02.08.2021 в частині визначення суми боргу у вигляді нарахованої орендної плати з фізичних осіб на суму 14110,27 грн станом на 01 серпня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 по справі №520/16928/21 залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили.

У зв`язку зі скасуванням рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року по справі №520/16928/21 податкового повідомлення - рішення №-2038 від 27.04.2021 та податкової вимоги №0-2038 від 02.08.2021 на суму 14110,27 грн, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкові повідомлення - рішення:

1) №000/34549/2405-2030 від 31.10.2023 (термін сплати 30.04.2024) на суму 1772733,81 грн (а.с. 115);

2) №000/34548/2405-2030 від 31.10.2023 (термін сплати 30.04.2024) на суму 1625006,00 грн. (а.с. 114);

3) №000/34547/2405-2030 від 31.10.2023 (термін сплати 30.04.2024) на суму 25398,54 грн. (а.с.113).

Загальна сума податкового боргу за вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями складає 3423138,35 грн.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення №000/34549/2405-2030, №000/34548/2405-2030 та №000/34547/2405-2030 від 31.10.2023 направлялися 09.11.2023 на податкову адресу відповідача, зазначену в реєстраційних даних платника в ДПІ (вул. Якима Погребняка, буд. 73, м. Мерефа, Харківський район, Харківська область, 62473) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, проте ним не отримані, що підтверджено копією конверту з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 116, 120 - 121).

Також, у відношенні відповідача ГУ ДПС у Харківській області прийняло податкове повідомлення рішення №6-2038-UA028556 від 30.06.2023 (термін сплати 23.01.2024) на суму 2242508,27 грн. (а.с. 112).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган довів наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 3 423 138,35 грн та, відповідно, наявності підстав для його стягнення.

У частині задоволених позовних вимог рішення суд першої інстанції не переглядається судом апеляційної інстанції, відповідно до приписів ст. 308 КАС України, оскільки у цій частині воно не оскаржується сторонами по справі.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом узгодження суми податкового зобов`язання у розмірі 2242508,27 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.87.2 ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (п.87.11 ст. 87 ПК України).

ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення рішення №6-2038-UA028556 від 30.06.2023 (термін сплати 23.01.2024) на суму 2242508,27 грн. (а.с. 112).

У матеріалах справи відсутні належні докази його направлення / отримання платником податків / повернення конверта у зв`язку з неможливістю його вручення платнику податків, тобто не дотримано положення 42 ПК України, відповідно, платник податків не обізнаний у визначений законодавством спосіб про наявність такого податкового повідомлення - рішення, а нараховане податкове зобов`язання не є узгодженим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги наданий представником позивача Список №2336 згрупованих поштових відправлень (листів рекомендованих) в якості належного доказу направлення платнику податків податкового повідомлення - рішення №6-2038-UA028556 від 30.06.2023, оскільки з такого Списку не вбачається, що саме направлялося ОСОБА_1 та яке саме податкове повідомлення - рішення, таких даних Список не містить. Відповідно, з такого Списку неможливо впевнитись, що саме ППР №6-2038-UA028556 від 30.06.2023 направлялося на податкову адресу відповідача.

Також колегія суддів вважає слушним посилання суду першої інстанції на те, що податкове повідомлення - рішення №6-2038-UA028556 датоване 30.06.2023, тоді як відправлення за Списком №2336 здійснювалися значно пізніше (через чотири місяці після складання такого податкового повідомлення-рішення) - 31.10.2023.

Також, колегія суддів не бере до уваги надані апелянтом копії конверту, у якому нібито було направлено податкове повідомлення-рішення №6-2038-UA028556 від 30.06.2023 з таких підстав.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 8 ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Аналіз наведених приписів чинного процесуального закону дає підстави для висновку, що позивач мав обов`язок подати всі наявні у нього докази при зверненні до суду з позовом.

Процесуальний закон зобов`язує таку сторону, при поданні доказів у подальшому з власної ініціативи, обґрунтувати неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, копія конверту, наданого з клопотанням від 23.09.2025 без обґрунтування неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції разом із відповідним позовом, також не обґрунтовано неможливості його подання як до ухвалення рішення суду першої інстанції такі і до момент відкриття апеляційного провадження у цій справі (14.08.2025). Враховуючи, що вказаний конверт було подано з грубим порушенням процесуального законодавства та без обґрунтування об`єктивної неможливості надання його вчасно, колегія суддів такий доказ до уваги не бере.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на її необґрунтованість. Рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, підлягає залишенню без змін.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року по справі №520/5155/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 07.11.2025.