Справа № 460/13538/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/13538/25 пров. № А/857/41136/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання: Березюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року, головуючий суддя Дорошенко Н.О., ухвалене о 15:11 год. у м.Рівне, повний текст рішення складений 26 вересня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання дії та бездіяльності протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення виконавчого збору від 26.03.2024 року, винесену в межах виконавчого провадження № 51481433.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.03.2015 року у справі № 569/7904/14-ц, зміненим рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 10.06.2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг за кредитними договорами № 0 від 02.02.2007 року, №0 від 27.06.2007 року, № 0 від 27.09.2007 року. 17.08.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/7904/14-ц видано виконавчий лист про стягнення коштів солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрфінстандарт». 23.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51481433 з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів. 30.11.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (цедент) та ОСОБА_3 (цесіонарій), укладено договір купівлі-продажу (цесії), за умовами якого цедент передає, а цесіонарій приймає право вимоги за наступними кредитними договорами №0 від 02.02.2007 року, № 0 від 27.06.2007 року, № 0 від 27.09.2007 року. Вартість прав вимоги, що відступається становить 543 478,00 грн. Свої грошові зобов`язання за договором цесії ОСОБА_4 виконала повністю, отже набула усіх прав на солідарне стягнення коштів згідно з виконавчим листом, виданим у справі № 569/7904/14-ц. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23.04.2024 визнано такими, що не підлягають виконанню, виконавчі листи видані у справі № 569/7904/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (нового стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт») боргу за кредитними договорами № 0 від 02.02.2007 року, №0 від 27.06.2007 року, № 0 від 27.09.2007 року. 24.07.2025 року після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 74562967 позивачу стало відомо, що станом на момент подачі позовної заяви виконавче провадження № 51481433 завершено. У зв`язку із тим, що виконавче провадження № 51481433 відкрито на виконання виконавчого листа у справі № 569/7904/14-ц, який визнано таким, що не підлягає виконанню, а оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору видана в межах виконавчого провадження № 51481433, на сьогоднішній день з позивача стягується незаконний виконавчий збір та на майно й банківські рахунки накладено арешт внаслідок незаконних дій та бездіяльності державного виконавця, тому позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Позивач зазначила, що пунктом 7 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується: у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. За таких обставин, з урахуванням зазначеного, оскільки виконавчі листи у справі № 569/9532/15-ц визнані такими, що не підлягають виконанню, то стягнення виконавчого збору є необґрунтованим та безпідставним.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 року в задоволенні адміністративного позов відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не провів повний та всебічний розгляд справи та не встановив, що заява про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню подано до прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 51481433, тому у боржника не було наміру ухилятися від виконання рішення суду. Суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував, що виконавець не дотримався вимог ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою вказано, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Апелянт зазначає, що про настання обставин, які слугували підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, державному виконавцю стало відомо саме 07.03.2023 року, проте лише 26.03.2024 року після спливу року з дня подання заяви стягувачем головним державним виконавцем ВДВС у місті Рівному Західного МУ Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 51481433. Вказує на те, що виконавчі листи у справі № 569/7904/14-ц визнані такими, що не підлягають виконанню, тому підстава для стягнення виконавчого збору відпала, і вона мала правомірні очікування на оскарження саме постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки така постанова є окремим виконавчим документом, який встановлює суму виконавчого збору та підлягає примусовому виконанню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17 серпня 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області на виконання рішення від 13 березня 2015 року у справі № 569/7904/14-ц видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг:

- за кредитним договором № 0 від 02.02.2007 року в сумі 111 285 (сто одинадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) доларів США заборгованості за кредитом; 87 032 (вісімдесят сім тисяч тридцять два) долари США 66 центів - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 50 257 (п`ятдесят тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 87 копійок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 157 935 (сто п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 97 копійок пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках;

- за кредитним договором № 0 від 27.06.2007 року в сумі 106 000 (сто шість тисяч) доларів США - заборгованості за кредитом; 83 235 (вісімдесят три тисячі двісті тридцять п`ять) доларів США 85 центів заборгованість по відсотках за користування кредитом; 21 200(двадцять одну тисячу двісті) гривень 64 копійки - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 151896 (сто п`ятдесят одну тисячу вісімсот дев`яносто шість) гривень 54 копійки - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках;

- за кредитним договором № 0 від 27.09.2007 року в сумі 69 026 (шістдесят дев`ять тисяч двадцять шість) доларів США - заборгованості за кредитом; 53 038 (п`ятдесят три тисячі тридцять вісім) доларів США 83 центи - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 13 341(тринадцять тисяч триста сорок одну) гривню 29 копійок - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 96 648 (дев`яносто шість тисяч шістсот сорок вісім) гривень 83 копійки - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках.

23 червня 2016 року за заявою стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» від 16.06.2016 (а.с. 94), державним виконавцем органу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області (правонаступником якого є ВДВС у місті Рівному Західного МУ Міністерства юстиції) відкрито виконавче провадження №51481433 (а.с. 98) з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.08.2015 Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/7904/14-ц (а.с. 97) про стягнення боргу солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Встановлено строк для добровільного виконання боржником ОСОБА_1 виконавчого документу до 30 червня 2016 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 грудня 2019 року у справі №569/7904/14-ц замінено вибулого стягувача Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» у справі № 569/7904/14-ц.

Постановою державного виконавця від 22 травня 2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні №51481433 Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт».

07 березня 2023 року стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» відповідачу подано заяву про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

26 березня 2024 року головним державним виконавцем ВДВС у місті Рівному Західного МУ Міністерства юстиції згідно з повідомленням стягувача про фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51481433 відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, 26 березня 2024 року головним державним виконавцем ВДВС у місті Рівному Західного МУ Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження №51481433 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, за змістом якої постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 49128,11 грн та 50961,83 доларів США.

Постанову про стягнення виконавчого збору надіслано позивачу супровідним листом від 26 березня 2024 року №92861.

27 березня 2024 року головним державним виконавцем ВДВС у місті Рівному Західного МУ Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74562967 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, винесеної 26.03.2024 року головним державним виконавцем ВДВС у місті Рівному Західного МУ Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження №51481433.

Постанову про відкриття виконавчого провадження №74562967 надіслано позивачу супровідним листом від 27 березня 2024 року №93653.

З матеріалами виконавчого провадження №74562967 представник позивача адвокат Беляновський Р.Ю. ознайомився 24 липня 2025 року, про що свідчить його власноручний підпис на титульному аркуші виконавчого провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23.04.2024 року у справі №569/7904/14-ц визнано такими, що не підлягають виконанню, виконавчі листи видані у справі № 569/7904/14-ц.

22 травня 2025 року адвокат Беляновський Р.Ю. звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження №51481550 з підстав постановлення Рівненським міським судом Рівненської області ухвали від 23 квітня 2024 року у справі № 569/7904/14-ц.

Листом від 04 червня 2025 року №141219 відповідач відмовив у задоволенні вищевказаної заяви представника позивача у зв`язку з невідповідністю зазначених в заяві номерів виконавчих проваджень номерам виконавчих листів з їх примусового виконання (а.с. 54).

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 26 березня 2024 року (ВП №51481433) протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для нестягнення/повернення виконавчого збору відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону №1404-VIII є закінчення виконавчого провадження саме на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII. Разом з тим, виконавче провадження №51481433 завершене відповідно до заяви стягувача на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII - у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому, суд зауважив, що постанова про закінчення виконавчого провадження №51481433 від 26.03.2024 є чинною, ніким не оспорена та не скасована, а тому правова підстава для застосування частини сьомої статті 27 Закону № 1404-VІІІ відсутня. Суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору від 26 березня 2024 року ВП № 51481433 діяв у відповідності до вимог Закону №1404-VIII, а отже на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 року (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно ч.1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною 7 ст. 27 Закону №1404 передбачено, що виконавчий збір не стягується: у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до п. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як встановлено судом, постановою від 26 березня 2024 року закінчено виконавче провадження №51481433 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.08.2015 Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/7904/14-ц, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII.

Разом з тим, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі № 569/7904/14-ц визнано виконавчі листи у справі № 569/7904/14-ц такими, що не підлягають виконанню. Оспорювана постанова, яка стосується стягнення із позивача виконавчого збору пред`явлена до виконання, як окремий виконавчий документ.

22 травня 2025 року адвокат Беляновський Р.Ю. звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження №51481550 з підстав постановлення Рівненським міським судом Рівненської області ухвали від 23 квітня 2024 року у справі № 569/7904/14-ц.

Проте, отримавши заяву представника позивача відповідачем не вчинено жодних дій щодо завершення такого виконавчого провадження, незважаючи на те, що рішення на підставі, якого було видано виконавчі листи скасовано.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до виконавчого листа виданого 17 серпня 2015 року Рівненським міським судом Рівненської області у справі №569/7904/14-ц сума заборгованості за кредитним договором підлягала солідарному стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Питання стягнення виконавчого збору із солідарних боржників не врегульовано в законодавчому порядку, однак за загальним правилом солідарний обов`язок боржників означає, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, стягнення усієї суми виконавчого збору із позивача, який є солідарним боржником, створює для нього надмірний тягар, не відповідає самій суті солідарного обов`язку.

Відповідно до ч.4 ст. 41 Закону №1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно п. 8 розд. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.22 розд. ІІІ вказаної Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що відсутність у постанові про стягнення виконавчого збору визначення такого способу стягнення з боржників як солідарно, є протиправним рішенням відповідача яке не відповідає вимогам Закону № 1404 та Інструкції з організації примусового виконання рішень, відповідно, має наслідком його надмірне стягнення з одного боржника.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №51481433 від 26 березня 2024 року виконавчий збір в сумі 11071,49 грн та 50961,83 виділено в окреме виконавче провадження.

При цьому, 26 березня 2024 року головним державним виконавцем ВДВС у місті Рівному Західного МУ Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження №51481433 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, за змістом якої постановлено стягнути з ОСОБА_1 суму виконавчого збору, в іншому розмірі, а саме 49128,11 грн та 50961,83 доларів США.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за правилами ст. 40 Закону №1404 якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, виконавчий збір підлягав стягненню в сумі 11071,49 грн та 50961,83 як це зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження №51481433.

Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір виконавчого збору в розмірі 49128,11 грн та 50961,83 доларів США головний державний виконавець діяв протиправно, відтак постанова про стягнення виконавчого збору від 26.03.2024 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Також, не можна залишити поза увагою той факт, що за правилами ч. 7 ст. 27 Закону №1404 у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року у справі № 569/7904/14-ц визнано виконавчі листи у справі № 569/7904/14-ц такими, що не підлягають виконанню.

Враховуючи наведену норму та обставини справи суд вважає, що у зв`язку визнання виконавчих листи такими, що не підлягають виконанню відсутня доцільність стягнення виконавчого збору, адже у разі його стягнення такий підлягатиме поверненню, на підставі ч. 7 ст. 27 Закону №1404.

Аналізуючи вищенаведені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що оспорювана постанова є протиправною, тому позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити.

Також, відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн, та за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1453,44 грн.

Оскільки, Восьмий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то таким чином на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308,310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі №460/13538/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про стягнення виконавчого збору від 26 березня 2024 року, винесену в межах виконавчого провадження № 51481433.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (код ЄДРПОУ - 35007146) сплачений судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич
Повний текст постанови складено 06.11.2025 року.