Справа № 160/22383/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Корольовій Г.В.,
представника відповідача - Литовченко А.Ю.,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче засідання, встановлено учасникам справи строк на подання заяв по суті справи.
Згідно відзиву на позовну заяву контролюючий орган зазначив про те, що оскаржуване податкові-повідомлення рішення є правомірними оскільки сплачені платником кошти з орендної плати, відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України, зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків. Фінансова санкція нарахована на сплачену позивачем суму, яка зарахувалась в рахунок погашення боргу минулих років за хронологічним порядком виникнення податкового боргу.
Також відповідачем зазначено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначені статтею 102 ПК України. Таким строком є строк упродовж 1095 днів, початком відліку якого є дата сплати податкових (грошових) зобов`язань. Датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, визначений пунктом 102.1 статті 102 ПК України, як в частині проведення податковим органом камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання, так і застосування штрафних санкцій згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, - є дата фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Таким чином, з урахуванням того, що перебіг дії строку, визначеного ст. 102 Кодексу зупинявся на період з 18.03.2020 до 01.08.2023, контролюючим органом штрафна санкція нарахована в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Позивачем відповідь на відзив не надано.
Протокольною ухвалою від 09.10.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 30.10.2025.
В судовому засіданні 30.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив перерву до 10.11.2025 для оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
В судовому засіданні 10.11.2025 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши в судовому засідання позиції учасників процесу, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» (далі ПрАТ «Дніпропетровський агрегатний завод», товариство) є юридичною особою, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців є запис про реєстрацію товариства 16.08.1996 року. Товариство знаходиться на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Контролюючим органом проведено камеральну перевірку ПрАТ «Дніпропетровський агрегатний завод» щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю (орендна плата).
Згідно розрахунку до цього податкового повідомлення - рішення, контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 10% від суми несвоєчасно сплаченого податкового зобов`язання з орендної плати у розмірі 23550207,75 грн, та визначено розмір фінансової санкції у сумі 2355020,78 грн.
Детальний розрахунок фінансової санкції міститься у розрахунку до ППР (а.с. 138-140 т. 1).
Не погодившись із цим податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України).
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно із підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні
Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з приписами п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
За приписами пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З огляду на приписи п.54.1 ст.54 ПК України вищезазначені самостійно задекларовані позивачем грошові зобов`язання зі сплати орендної плати з юридичних осіб за 2021-2025 роки є узгодженими та, відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України, мали бути сплачені позивачем протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Позивачем не заперечується, що сума орендної плати за землю за 2021 -2025 роки ним була сплачена із простроченням, не є спірним також і сума фінансової санкції, нарахованої контролюючим органом за результатами перевірки. Разом з тим, позивач зазначає, що відповідачем перевищено строки давності, передбачені ст. 102 ПК України, для нарахування фінансової санкції.
Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним ст. 102 ПК України.
Згідно з абзацами першим-третім пункту 102.1 статті 102 ПK України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 ПК України, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПK України, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки oпepaції відповідно до ст. ст. 39 i 39 прим 2 ПK України), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст, 133 ПK України, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному aбo судовому порядку.
Специфіка застосування штрафної санкції у відповідності до приписів статті 124 ПК України полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на сплачену узгоджену суму податкового зобов`язання. Тобто базою визначення суми штрафних санкцій є сума, яка фактично сплачена, а не сума податкового боргу, або сума грошового зобов`язання у повному обсязі.
Отже, з урахуванням того, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафної (фінансової) санкції на підставі статті 124 ПК України є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, то відлік строку давності для застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання починається з дня, наступного за днем фактичної сплати такого грошового зобов`язання.
Аналіз чинного правового регулювання відповідальності за порушення строків сплати податків дає підстави для висновку, що датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, впродовж якого може бути накладений штраф - є дата сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а не дата, на яку припадає закінчення встановленого законом граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.
Отже, датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, визначений п. 102.1 статті 102 ПК України, як в частині проведення податковим органом камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання, так і застосування штрафних санкцій згідно з пунктом 124.1 статті 124 ПК України за несвоєчасну сплату платником податків узгодженого грошового зобов`язання, - є дата фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок щодо визначення дати початку перебігу строку давності зроблено Верховним Судом у постанові від 11.11.2022 у справі № 200/6441/20-а, від 23.08.2023 у справі № 360/1844/20, від 24.07.2023 у справі № 821/850/18.
При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПK України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПK України.
При цьому дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон № 2120-IX). Законом № 2120-IX ст. 102 ПК України було доповнено пунктом 102.9.
Так, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених ПК України, іншими законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків передбачених ПК України (пункт 102.9 статті 102 ПК України в редакції Закону № 2120-ІХ).
Водночас, пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
У подальшому Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.08.2023, пункт 102.9 статті 102 ПК України виключено.
Отже, контролюючий орган має право провести камеральну перевірку протягом 1095 календарних днів з дня фактичної сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання (з дня вчинення правопорушення) та після закінчення строку давності (1095 днів), який припадав на період дії карантину та / або воєнного стану (до 01.08.2023), враховуючи період зупинення такого строку давності з 18.03.2020 до 31.07.2023 (включно).
Враховуючи, що позивачем несвоєчасно сплачено заборгованість з орендної плати з юридичних осіб з 18.11.2021 по 23.04.2025, і в цьому періоді контролюючим органом не враховано період зупинення нарахування штрафних санкцій з 18.03.2020 по 01.08.2023, суд вважає, що відповідач не порушив норми статті 102 ПК України щодо застосування до позивача штрафних фінансових санкцій.
Отже, з огляду на наведене вище, твердження позивача про порушення строків для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій є необґрунтованим.
Контролюючий орган під час проведення перевірки та реалізації її результатів діяв у межах повноважень, у спосіб, передбачений чинним податковим законодавством, та в межах строку у 1095 днів, встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частинами першою-третьою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, спростовано доводи позивача про неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення.
За наведених обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не належать до задоволення.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2, 5, 14, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 листопада 2025 року.

Суддя Н.Є. Калугіна