Справа № 296/7023/25
Суддя: Петровська М. В.
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/7023/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василевська Ольга Анатоліївна, звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- поновити строк на оскарження постанови серії ЕНА №4970600 від 13.06.2025, винесену поліцейським відділу поліції №2 УП №1 ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Бричковським Дмитром Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення;

- скасувати постанову серії ЕНА №4970600 від 13.06.2025, винесену поліцейським відділу поліції №2 УП №1 ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Бричковським Дмитром Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13.06.2025 поліцейським відділу поліції ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Бричковським Дмитро Юрійовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4970600, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3.в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП. За результатами розгляду даної справи було прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідності за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та застосовано штраф в розмірі 510 грн. Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки: доказом, що нібито підтверджує порушення позивачем ПДР є лише постанова, будь-яких інших доказів порушення немає, зокрема, що ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем у вказаний час 21:56 год. 13.06.2025, а також немає пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за який він був притягнутий до відповідальності; в самій постанові в графі «До постанови додаються» поліцейським зазначено відео, але його не було надано.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14.07.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови серії ЕНА № 4970600 від 13 червня 2025 по справі про адміністративне правопорушення.

18 липня 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначає, що відповідно до п.2.3 «в» ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, інспектором відділу поліції № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Бричковським Дмитром Юрійовичем винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень. Відеозаписом із реєстратора службового автомобіля установлено, що на ньому зафіксовано рух автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 та подальшу його зупинку на вимогу поліцейських. При цьому, правоохоронець повідомив водію про причину зупинки та суть скоєного ним адміністративного правопорушення. Також відеозаписом зафіксовано, що під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , працівник поліції ознайомив позивача зі ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, роз`яснив порядок сплати та оскарження постанови, а також те, що позивач визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та сплатив штраф на місці зупинки за допомогою терміналу, наявного у поліцейських. Отже, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4970600 від 13.06.2025 є правомірною, цей факт підтверджується матеріалами справи та відеодоказом.

Також представник відповідача зауважує, що позивач про винесення стосовно нього оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення дізнався під час розгляду справи, що підтверджує його підпис у оскаржуваній постанові та наявний відеозапис. Позивач не був позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до суду в межах строку, встановленого статті 286 КАС України. Натомість позовну заяву до суду ним було подано лише 26.06.2025, тобто строки оскарження постанови позивачем були пропущені, а тому слід критично ставитись до тверджень позивача та його представника щодо того, що ОСОБА_1 оскаржувану постанову не підписував та не отримував її копії, оскільки останній навіть сплатив штраф через термінал на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Cудом встановлено, що 13 червня 2025 року інспектором відділу поліції №1 Житомирського РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Бричковським Дмитром Юрійовичем було винесено постанову серії ЕНА № 4970600 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно змісту вищевказаної постанови, 13.06.2025 о 21 годині 49 хвилин в с.Кропивня по вул.Шевченка, 8, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в) ПДР.

Не погоджуючись з постановою серії ЕНА № 4970600 від 13.06.2025, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Пунктом 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Згідно пункту 2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

За змістом положення частини 5 статті 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, ч.5 ст.121 КУпАП.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а).

Так, з досліджених судом відеозаписів, наявних на оптичному диску, що доданий до відзиву на позовну заяву представником відповідача, вбачається, що 13.06.2025 о 21:49 працівники поліції рухаються по дорозі та назустріч їм рухається автомобіль жовтого кольору марки «Renault Kangoo» (номерний знак не встановлено). Наступний запис розпочинається о 21:53 зі слів поліцейського "На портативний реєстратор ...», надалі поліцейський роз`яснює права та обов`язки порушника, пропонує сплатити штраф на місці, після чого подальший хід подій стосується порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водія. Разом з тим, на цьому відео поліцейський спілкується зі співрозмовником, якого не видно, на що той періодично відповідає «так».

Отже, будь-яких відомостей про те, що, 13.06.2025 о 21 годині 49 хвилин в с.Кропивня по вул.Шевченка, 8, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в) ПДР, надані до суду відеозаписи не містять, зокрема, на них відсутній момент фіксації правопорушення, встановлення особи водія, сама особа водія, підписання позивачем постанови, сплати ним штрафу, тощо.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а сама по собі постанова таким доказом не є, а протилежного відповідачем не доведено, наведене є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4970600 від 13.06.2025 протиправною та її скасування.

Щодо посилання представника відповідача на пропуск строку звернення до суду із цим позовом з огляду на підписану позивачем спірну постанову під час розгляду справи 13.06.2025, що підтверджується відеозаписом, а також сплату ним штрафу через термінал на місці зупинки транспортного засобу, то наведене не підтверджено жодними доказами.

Отже, аргументи представника відповідача в цій частині не є спроможними.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.139 КАС України, з Головного управління Національної поліції в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,48 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37, ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4970600 від 13.06.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.11.2025

Cуддя М. В. Петровська