Справа № 200/5784/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року справа №200/5784/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року (повне судове рішення складено 19 серпня 2025 року) у справі № 200/5784/25 (суддя в І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - Управління) про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 19.05.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком з 50 років від 10.05.2025, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 01.10.1996 по 02.11.1997 та період проходження військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993, а також зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1: - навчання з 01.09.1990 по 26.06.1991, - роботу за списком з 08.07.1991 по 29.11.1991, - службу в армії з 04.12.1991 по 12.11.1993, - роботу з 04.05.1994 по 07.09.1996, з 01.10.1996 по 02.11.1997 та з 03.11.1997 по 31.12.1999.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2025 позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пільгової пенсії з 50 років.

Однак, рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке розглянуло заяву позивача за принципом екстериторіальності, від 19.05.2025 йому відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного пільгового стажу з підстав неврахування до страхового стажу періоду роботи: з 01.10.1996 по 02.11.1997 та період проходження військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993.

Крім того, зазначає, що з рішення відповідача вбачається незарахування до пільгового стажу періоду навчання та служби в армії та інших періодів роботи за списком №1.

Вказує, що також до пільгового стажу не зараховано:

- навчання у ПТУ з 01.09.1990 по 26.06.1991;

- робота за списком № 1 з 08.07.1991 по 29.11.1991 електрозварювальник ручної зварки;

- служба в армії з 04.12.1991 по 12.11.1993;

- робота за списком №1 з 04.05.1994 по 07.09.1996 та з 01.10.1996 по 02.11.1997 та з 03.11.1997 по 31.12.1999 електрозварювальником ручної зварки.

Позивач зазначає, що відповідач мав зарахувати до його пільгового стажу спірні періоди роботи, навчання та період строкової служби в армії, оскільки працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки.

Вказує, що недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, тому звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 47 від 19.05.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з 50 років від 10.05.2025, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 01.10.1996 по 02.11.1997 та період проходження військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993, а також зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 2: - навчання з 01.09.1990 по 26.06.1991, - роботу за списком з 08.07.1991 по 29.11.1991, - службу в армії з 04.12.1991 по 12.11.1993, - роботу з 04.05.1994 по 07.09.1996, з 01.10.1996 по 02.11.1997 та з 03.11.1997 по 31.12.1999.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління не порушувало прав позивача на отримання пенсії, а тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги.

До пільгового та страхового стажу зараховано всі періоди роботи, згідно даних що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.07.1991, до страхового стажу, не зараховано:

- період проходження строкової військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993, оскільки військовий квиток відсутній, а в записі про період служби не вказано дату видачі військового квитка, порушено п. 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162;

- період роботи з 01.10.1996 по 02.11.1997, оскільки запис на звільнення скріплено нечітким відтиском печатки ( неможливо ідентифікувати підприємство).

Згідно з наданими документами страховий стаж становить 28 років 17 днів, з урахуванням кратності - 35 років 21 день.

Вік позивача на дату звернення становить 51 рік 8 місяців 10 днів.

Стаж роботи за Списком №1 становить 7 років. Стаж роботи за Списком №2 становить 8 років 5 місяців 8 днів.

Стосовно періодів роботи з 04.05.1994 по 07.09.1996, з 01.10.1996 по 02.11.1997 та з 03.11.1997 по 31.12.1999 зазначає, що відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058):

право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Враховуючи вищевикладене, вважає що позивачем при поданні заяви про призначення пенсії через вебпортал не надавалися уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників згідно додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р № 637, атестації робочих місць, відповідно Головним управління не приймалось рішення щодо відмови у зарахуванні даних період.

Що стосується періоду період проходження строкової військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993, слід зазначити наступне. Порядок ведення трудових книжок було урегульовано, зокрема, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (надалі - Інструкція 162) .

Згідно з п. 2.2 розділу 2 Інструкції 162 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а вразі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів (пункт 2.3. розділу 2 Інструкції 162).

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: а) про час служби у складі Збройних Сил СССР в органах Комітету державної безпеки СССР і Міністерства внутрішніх справ СССР, у всіх видах охорони, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Враховуючи вищенаведене, період проходження строкової військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993 не зараховано, оскільки військовий квиток відсутній, а в записі про період служби не вказано дату видачі військового квитка, порушено п. 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянином України.

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (30.08.2023 - 50 років) згідно з Законом України від 20.03.2023 № 2981-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або території, де ведуться бойові дії».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 47 від 19.05.2025 позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.07.1991 відповідачем до страхового стажу не зараховано:

- період проходження строкової військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993, оскільки військовий квиток відсутній, а в записі про період служби не вказано дату видачі військового квитка, порушено п. 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162;

- період роботи з 01.10.1996 по 02.11.1997, оскільки запис на звільнення скріплено нечітким відтиском печатки (неможливо ідентифікувати підприємство).

Згідно з наданими документами страховий стаж становить 28 років 17 днів, з урахуванням кратності - 35 років 21 день.

Вік позивача на дату звернення становить 51 рік 8 місяців 10 днів.

Стаж роботи за Списком №1 становить 7 років. Стаж роботи за Списком №2 становить 8 років 5 місяців 8 днів.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058) встановлює порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до п. 1 та п. 4 статті 8 Закону України від 09.07.2006 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надані Верховною Радою України.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої територіально.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Разом з тим, професія електрогазозварювальника, за якою працював позивач у неприйнятих періодах, належить до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

15 квітня 2023 року набув чинності Закон України від 20 березня 2023 року №2981-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» яким пункт 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV було доповнено підпунктом 14-6.2 такого змісту:

«14-6.2 Тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається:

за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку;

по інвалідності - з дня встановлення інвалідності;

у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника;

за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року.

Отже, цей Закон врегульовує питання визначення строків, з яких призначаються пенсії особам, які не змогли вчасно звернутись за призначенням пенсії у зв`язку з проживанням на території, де ведуться бойові дії або на тимчасово окупованій території.

Аналіз наведених положень законодавства в контексті даного спору дозволяє суду дійти висновку, що право на призначення пенсії виникає у особи, яка одночасно відповідає двом умовам: досягла пенсійного віку і має страховий стаж, який визначений Законом №1058-ІV.

Крім того, за правилом, визначеним пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тобто особі наданий тримісячний строк на звернення за призначенням пенсії, який обчислюється з дня досягнення пенсійного віку.

Водночас, підпунктом 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV продовжений строк на звернення за призначенням пенсії особам, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо вони звернулися за призначенням пенсії в період дії воєнного стану в Україні за умови що передбачений частиною 1 статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року.

Це означає, що якщо станом на 24 лютого 2022 року не сплинув тримісячний строк на звернення за призначенням пенсії з дня досягнення особою пенсійного віку, така особа має право на призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо заява про призначення пенсії буде подана в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування.

Як зазначено вище, позивач, який зареєстрований на тимчасово окупованій території - у м. Маріуполі, звернувся із заявою від 10.05.2025 про призначення пенсії за віком згідно з Законом України від 20.03.2023 №2981-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії».

Згідно паспортних даних, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто досяг 50-річного віку, передбаченого ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, 30.08.2023 для призначення пільгової пенсії саме за Списком № 1.

В пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії» зазначено наступне: «у різний період після повномасштабного вторгнення окупованими були близько 20 відсотків території України, а сотні тисяч громадян України опинились в окупації. Однією з гострих проблем для осіб, які досягли пенсійного віку або стали особами з інвалідністю, та які опинились в окупації, є призначення та отримання пенсійних виплат. Проблема полягає в тому, що особи, які досягли пенсійного віку або стали особами з інвалідністю та проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії, з незалежних від них причин не можуть безпосередньо звернутись до органів Пенсійного фонду України у зв`язку із тимчасовою неможливістю здійснювати свої повноваження такими органами на тимчасово окупованих територіях, а через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України можливості подати заяву та підтверджуючі документи немає можливості у зв`язку із відсутністю на окупованих територіях інтернет-зв`язку та українського мобільного зв`язку. Таким чином, зазначені особи з об`єктивних причин позбавлені можливості звернутись за призначенням пенсії у встановленому станом на даний час порядку».

Таким чином, вказаний Закон було прийнято з метою захисту та відновлення прав осіб, які проживають або проживали на окупованій території або в зонах ведення бойових дій, та з незалежних від себе причин не могли безпосередньо звернутися до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

При цьому, доказів реєстрації позивача як ВПО на території України матеріали справи не містять.

Указом Президента України № 54/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Строк дії військового стану в України продовжено і триває дотепер.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Маріупольська територіальна громада Донецької області з 22 лютого 2024 року віднесена до територій активних бойових дій (дата завершення бойових дій відсутня) та є тимчасово окупованою територією.

Відтак, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування за бажанням особи, яка проживала в зонах ведення бойових дій та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, і якій призначено пенсію за віком з дня звернення, що відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, пенсія за віком обчислюється з дня, що настає за днем досягнення такою особою пенсійного віку, тобто з 31.08.2023, а не 30.08.2023, як помилково зазначив позивач.

Виходячи зі змісту Закону України № 2981-IX від 20.03.2023 суд висновує, що органи Пенсійного фонду України зобов`язані обчислювати пенсію за віком вищенаведеним особам з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, на підставі звернення, яке подано як до набрання чинності Законом № 2981-ІХ, так і після.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2981-ІХ.

Що стосується зазначених у спірному рішенні неприйнятих відповідачем до страхового стажу періодів проходження строкової військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993 через відсутність військового квитка, періоду роботи з 01.10.1996 по 02.11.1997, оскільки запис на звільнення скріплено нечітким відтиском печатки, до пільгового стажу - навчання у ПТУ з 01.09.1990 по 26.06.1991; періоду роботи за списком № 2 з 08.07.1991 по 29.11.1991 та з 04.12.1991 по 12.11.1993 електрозварювальником ручної зварки; періоду роботи за списком №2 з 04.05.1994 по 07.09.1996 та з 03.11.1997 по 31.12.1999 електрозварювальником ручної зварки, про які не зазначено у спірному рішенні, суд зазначає таке.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Спору між сторонами стосовно відсутності у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 09.07.1991 записів по спірним періодам роботи позивача немає, за виключенням періоду роботи з 01.10.1996 по 02.11.1997, де запис на звільнення, як зазначено у спірному рішенні, скріплено нечітким відтиском печатки. Тобто, всі записи вчинені належним чином.

Зокрема, згідно запису № 10 з 01.10.1996 по 02.11.1997 позивач працював електрозварювальником ручної зварки 5 розряду на електрозварювальній ділянці на КСП по ремонту металургійних печей та устаткування «ДОНБАСДОМНАРЕМОНТ», яке з 08.04.2021 припинено у зв`язку з визнанням його банкрутом згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 011028826 від 08.04.2021.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Таким чином, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки з вини підприємства-роботодавця.

Крім того, суд зауважує, що певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Стосовно неврахування до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993 суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаної вище трудової книжки записом № 4 підтверджено, що підставами звільнення ОСОБА_1 з посади електрозварювальника ручної зварки 3 розряду вказано п. 3 ст. 36 КЗпП України, згідно з яким, підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

Водночас, період проходження військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993 також підтверджується записом № 5 та 6 трудової книжки позивача.

Оскільки позивач на момент призову і після призову працював за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період проходження строкової військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993 також мав би бути зарахований при призначенні пенсії до страхового та пільгового стажу.

Щодо неврахування періоду навчання позивача у ПТУ з 01.09.1990 по 26.06.1991 року суд зазначає таке.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначались види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. У відповідності до цієї норми до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації (пункт «д» частини 1).

Поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України «Про освіту» (далі - Закон № 1060-XII). Згідно з вказаним Законом професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію (стаття 41).

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

У трудовій книжці позивача записами № 1 та 2 зазначено про навчання позивача в ПТУ № 113 міста Костянтинівки згідно диплому № НОМЕР_2 від 26.06.1991 за професією «електрогазозварювальник».

Записом № 3 від 08.07.1991 підтверджено працевлаштування позивача за професією «електрогазозварювальник», тобто за отриманою в ПТУ професією, а тому період навчання позивача в ПТУ також має бути зарахований до його пільгового стажу.

Крім того, згідно форми РС-право позивачу не зараховано до пільгового стажу зазначені у трудовій книжці записи про періоди роботи електрогазозварювальником з 04.05.1994 по 07.09.1996 (записи № 3-4) та з 03.11.1997 по 31.12.1999 (записи № 7-9).

В спірному рішенні відповідач взагалі не зазначив про неврахування цих періодів до пільгового стажу позивача, однак у формі РС-право наявна така інформація.

У відзиві відповідач зазначив що вказані у трудовій книжці позивача періоди роботи позивача електрогазозварювальником з 04.05.1994 по 07.09.1996 та з 03.11.1997 по 31.12.1999 мають бути підтверджені уточнюючими довідками.

Однак, як зазначено вище, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

З зазначених підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність дій відповідача в частині не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи 04.05.1994 по 07.09.1996 та з 03.11.1997 по 31.12.1999.

Отже, відомості щодо пільгової роботи позивача 04.05.1994 по 07.09.1996 та з 03.11.1997 по 31.12.1999 мають бути враховані при призначенні пільгової пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такі дії відповідача суперечать статті 19 Конституції України та законам України, не визнавши право позивача на перерахунок пенсії, призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Прийнявши неправомірне рішення щодо відмови у зарахуванні пільгового стажу спірних періодів роботи, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відтак, враховуючи неправомірні дії відповідача щодо відмови у призначенні пільгової пенсії, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 47 від 19.05.2025 підлягає скасуванню.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначено вище, професія «електрозварювальник» була віднесена до Списку № 2 розділу ХХХІІ «загальні професії» відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року.

Крім того, професія «електрозварювальник» передбачена Списком № 2 розділу XXXIII «загальні професії», позиція 8 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України України № 162 від 11 березня 1994 року.

Доказів атестації робочих місць професії електрогазозварювальника за Списком № 1 чи інших документів про віднесення вказаної професії до Списку № 1 ані позивачем, ані відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно зі Списком №2, пільгова пенсія призначається, як правило, з 55 років. Однак, для чоловіків, які працювали за Списком №2, пенсія може бути призначена достроково, якщо вони мають 30 років загального стажу, з яких 12,5 років стажу за Списком №2.

Тому вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 неприйняті відповідачем спірні періоди роботи, навчання саме з 50 років, як за Списком № 1 за наявними у справі доказами, безпідставні. Відповідач має при повторному розгляді заяви розрахувати пільговий стаж позивача з урахуванням безпідставно неприйнятих ним періодів і прийняти рішення з урахуванням правової позицію суду.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тому суд, з урахуванням п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції обґрунтовано вважав за доцільне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.05.2025 про призначення пенсії за віком з 50 років від 10.05.2025, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 01.10.1996 по 02.11.1997 та період проходження військової служби з 04.12.1991 по 12.11.1993, а також зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 2: - навчання з 01.09.1990 по 26.06.1991, - роботу за списком з 08.07.1991 по 29.11.1991, - службу в армії з 04.12.1991 по 12.11.1993, - роботу з 04.05.1994 по 07.09.1996, з 01.10.1996 по 02.11.1997 та з 03.11.1997 по 31.12.1999.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі № 200/5784/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 06 листопада 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Е. Г. Казначеєв