Справа № 620/194/25
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Чернігів Справа № 620/194/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

за участі секретаря Головачової Є.В.,

представника позивача Тарасенко Д.Ю.,

представника третьої особи Федоренка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 30.12.2024 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому просить скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченко Яни Олексіївни про закінчення виконавчого провадження №76067863 від 09.12.2024.

Позов мотивовано тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №76067863 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути питання про прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 замість документа про припинення громадянства Російської Федерації, з урахуванням висновків суду. Єдиним можливим варіантом виконання судового рішення є прийняття декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації з настанням відповідних правових наслідків, передбачених чинним законодавством - видачею довідки для оформлення паспорта громадянина України. До моменту оформлення на ім`я ОСОБА_1 довідки, що є підставою для отримання паспорта громадянина України, судове рішення не може вважатися виконаним. Листами боржник повідомив державного виконавця про виконання постанови суду у справі №620/18536/23, зазначивши, що декларацію прийнято. Державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2024, у якій зазначено, що встановлено фактичне повне виконання рішення згідно з виконавчим документом відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області вих. №7401.8-6644/74.2-24 від 04.12.2024. Наполягає, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята з порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження» та без урахування та перевірки фактичного дійсного виконання боржником судового рішення. Державний виконавець не здійснив жодних дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, окрім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, не розглянув та не надав жодної оцінки клопотанням стягувача та його представника, не перевірив факт реального підтвердження прийняття декларації саме замість документа про припинення іноземного громадянства, а не реєстрації декларації як вхідної кореспонденції та долучення до матеріалів справи, що не буде мати жодних правових наслідків та очевидно суперечитиме мотивувальні частині судового рішення, не врахував, що сам лише лист боржника не може підтверджувати виконання судового рішення.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, вказав, що в ході проведених виконавчих дій у виконавчому провадженні №76067863 боржником до відділу надано лист від 04.12.2024 № 7401.8-6644/74.2-24 з додатками, згідно якого встановлено, що на виконання рішення суду у справі №620/18536/23 Управлінням Державної міграційної служби в Чернігівській області прийнято декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 з урахуванням висновків суду. Отже, у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі, 09.12.2024 державним виконавцем відділу винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби в Чернігівській області подав письмові пояснення (далі УДМС у Чернігівській області), зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що УДМС у Чернігівській області виконало в повному обсязі постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №620/18536/23 шляхом повторного розгляду питання про прийняття у позивача декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 з урахуванням висновків суду, за наслідками чого вказана декларація позивача була прийнята. Такий спосіб виконання судового рішення повністю відповідає зобов`язанню, покладеному на відповідача Шостим апеляційним адміністративним судом, та змісту виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду. Твердження представника позивача, що обов`язковими умовами виконання постанови є видача позивачу паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію особи громадянином України, є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки питання щодо процедури оформлення та видачі позивачу паспорта чи будь-яких довідок не було предметом судового розгляду у справі №620/18536/23, відтак це може бути предметом самостійного судового оскарження. Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2024 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №1404-VIII, не порушивши жодних прав, свобод та законних інтересів позивача.

Представник позивача подала додаткові пояснення, в яких просила взяти до уваги висновки суду, викладені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №620/18536/23, якою апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області залишено без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 - без змін. Суд апеляційної інстанції зазначив, що дії УДМС у Чернігівській області є протиправними, такими, що суперечать висновкам суду та порушують права ОСОБА_1 . Більш того, суд вказав, що такі дії УДМС в Чернігівській області демонструють нехтування державним органом обов`язкових до виконання судових рішень, що є неприйнятним, а також створює ризики безкінечного повернення до одного й того самого спору. Суд апеляційної інстанції констатував, що судове рішення відповідачем не виконано. Відтак, очевидно, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 76067863 від 09.12.2024 у зв`язку з «повним виконанням судового рішення» є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник третьої особи подав додаткові пояснення, вказав, що висновки постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №620/18536/23, не можуть вплинути на вирішення справи №620/194/25, оскільки стосуються обставин, які змінилися на момент виникнення спірних правовідносин. УДМС у Чернігівській області була належним чином виконана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №620/18536/23 з урахуванням висновків ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.10.2024, що було взято до уваги державним виконавцем при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 поновлено позивачу строк звернення до суду. Відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 31.03.2025 продовжено строк розгляду адміністративної справи на двадцять днів.

Ухвалою суду від 14.04.2025 зупинено провадження у справі №620/194/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, про скасування постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі №620/15349/24 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою суду від 15.10.2025 поновлено провадження у справі №620/194/25.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених у позові та додаткових поясненнях, наголосила, що судове рішення не може вважатися виконаним в повному обсязі адже відповідні правові наслідки для позивача не настали і орган ДМС не надав докази прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, тому оскаржувана постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження винесена з порушенням законодавства України та без урахування обставин справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав зазначених у письмових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі №620/18536/23 визнано протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації; зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №620/18536/23 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 скасовано в частині зобов`язання УДМС у Чернігівській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 замість документа про припинення громадянства російської федерації та прийнято в цій частині нове рішення, яким зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути питання про прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 з урахуванням висновків суду; в іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 залишено без змін.

18.07.2024 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи №620/18563/23.

17.09.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №76067863 з примусового виконання виконавчого листа №620/18536/23, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 18.07.2024. Відповідно до змісту виконавчого документа зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі №620/18536/23 визнано протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №620/18536/23 в частині повторної відмови ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства. Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні постанови Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №620/18536/23. Установлено Управлінню Державної міграційної служби України в Чернігівській області тридцятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні постанови Шостого апеляційного адміністративного суду по справ №620/18536/23. Попереджено Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Копію даної ухвали направлено Управлінню Державної міграційної служби України в Чернігівські області для виконання.

04.12.2024 державним виконавцем винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі, внесено виправлення до документа «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 17.09.2024, а саме: Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути питання про прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023, з урахуванням висновків суду (т. 1 а.с. 171).

Постановою державного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 04.12.2024 у ВП №76067863 внесено зміни в АСВП, а саме: зазначено резолютивну частину: «Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути питання про прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023, з урахуванням висновків суду.» (а.с.173).

Листом УДМС України в Чернігівській області від 13.11.2024 ОСОБА_1 повідомлено про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 замість документа про припинення громадянства російської федерації на виконання вимог ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі №620/18536/23. В зазначеному листі також повідомляється, що наступні дії будуть вживатися відповідно до вимог законодавства України (т. 1 а.с. 140).

ОСОБА_1 подано до УДМС в Чернігівській області заяву з проханням видати йому на руки довідку, що є підставою для оформлення паспорта громадянина України. Зазначена заява була зареєстрована міграційним органом 14.11.2024 (т. 1 а.с. 21 зворот, 141).

Представником стягувача адвокатом Тарасенко Д.Ю. подавалися державному виконавцю письмові пояснення від 19.11.2024, в яких акцентувала, що судове рішення може вважатися виконаним лише у разі настання правових наслідків для ОСОБА_1 від прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації, передбачених чинним законодавством України - видачі паспорта громадянина України, для оформлення якого міграційний орган повинен видати відповідну довідку. Лише видача такої довідки вважатиметься документальним підтвердженням факту виконання судового рішення. До моменту оформлення на ім`я ОСОБА_1 довідки, що є підставою для отримання паспорта громадянина України, судове рішення не може вважатися виконаним. Просила державного виконавця витребувати у боржника документальне підтвердження виконання рішення суду, а саме - настання юридичних наслідків прийняття декларації. Зазначені пояснення були зареєстровані в АСВП 20.11.2024 (т. 1 а.с. 20, 138139).

Представником стягувача адвокатом Тарасенко Д.Ю. подано державному виконавцю клопотання від 02.12.2024 (зареєстровано в АСВП 03.12.2024) про винесення постанови про накладення на Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області штрафу за невиконання судового рішення (т. 1 а.с. 2224, 145149).

Листом від 04.12.2024 Управління державної міграційної служби в Чернігівській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства про виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №620/18536/23 (т. 1 а.с. 142).

09.12.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченко Яною Олексіївною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №76067863, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області вих. №7401.8-6644/74.2-24 від 04.12.2024 (т. 1 а.с. 11, 150151).

11.12.2024 подано скаргу начальнику Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на постанову про закінчення виконавчого провадження № 76067863 від 09.12.2024 (т. 1 а.с. 1318, 152162).

Постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження від 23.12.2024 визнано дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченка Яни Олексіївни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 76067863 від 09.12.2024 такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» (т. 1 а.с. 19, 163164).

Вважаючи постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження протиправною позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону№1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 3 частини 2 статті 18 Закону№1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, передбачений у статті 63 Закону №1404-VIII, відповідно до приписів якої: за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником; у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність; виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1), постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина 2).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначається, зокрема резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому листі, виданому Чернігівським окружним адміністративним судом суду 18.07.2024 №620/18536/23/23, на підставі якого державний виконавець 17.09.2024 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №76067863, зазначено резолютивну частину рішення суду, яка передбачає такий захід примусового виконання зазначеного рішення: зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути питання про прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023, з урахуванням висновків суду.

Суд зауважує, що колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові від 21.05.2024 у справі №620/18536/24 дійшла висновків «що у спірному випадку неотримання позивачем документа про припинення громадянства Російської Федерації відбулося з незалежних від нього причин. З огляду на це, відповідно до приписів частини п`ятої статті 8 Закону №2235-III, позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства, а тому, відмова Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийняти у позивача таку декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації є протиправною».

Відтак, суд констатував наявність у ОСОБА_1 права та підстав для подачі декларації про відмову від іноземного громадянства, і відповідно обов`язку Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області прийняти таку декларацію, що свідчило б про фактичне виконання рішення суду в повному обсязі.

Отже, для закінчення виконавчого провадження №76067863 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII державний виконавець з урахуванням наданих йому цим Законом повноважень зобов`язаний був перевірити наявність фактичного виконання боржником у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а саме з`ясувати, чи була прийнята боржником декларація ОСОБА_1 від 14.11.2023 про відмову від іноземного громадянства.

Так, в оскаржуваній постанові відповідач зазначає про фактичне повне виконання рішення суду у справі №620/18536/23 відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області вих. №7401.8-6644/74.2-24 від 04.12.2024.

З огляду на наведене, про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 №620/18536/23 відповідач дійшов висновку виключно зі змісту листа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 04.12.2024 за 7401.8-6644/74.2-24, проте до зазначеного листа боржником не долучено доказу, який би підтверджував сам факт виконання судового рішення.

Так, листом від 04.12.2024 №7401.8-6644/74.2-24 Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі №620/18536/23 за позовом ОСОБА_1 , яким зобов`язано УДМС у Чернігівській області повторно розглянути питання про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 з урахуванням висновків суду. До листа долучено копію листа УДМС у Чернігівській області від 13.11.2024 на адресу ОСОБА_1 , яким останнього повідомлено про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 з урахуванням висновків суду, та копію листа від 14.11.2024 на адресу ОСОБА_1 , яким повідомлено, що на виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі №620/18536/23 УДМС у Чернігівській області було вжиті заходи щодо усунення причин та умов, шо сприяли порушенню закону при виконанні постанови Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №620/18536/23, а саме прийнято декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 14.11.2023 з урахуванням висновків суду.

Поміж тим, відповідач приймаючи оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження, не надав жодної оцінки інформації, яка викладена у листі Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 04.12.2024 №7401.8-6644/74.2-24 на предмет того, чи врахував боржник правову оцінку, надану Чернігівським окружним адміністративним судом у рішенні від 21.02.2024 та у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі 620/18536/23.

За наведених обставин суд доходить переконання, що зі змісту даного листа державний виконавець мав можливість дійти висновку, що декларація ОСОБА_1 прийнята відповідачем лише в контексті долучення до матеріалів, проте будь-якого рішення за наслідками прийняття декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, окрім рішення про її долучення до матеріалів справи, орган міграції не приймав, матеріали адміністративної справи та матеріали виконавчого провадження, які долучені до справи теж таких не містять, сторонами такі обставини в процесі розгляду справи не спростовані.

Суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Такі заходи примусового виконання рішень державний виконавець зобов`язаний здійснювати у спосіб та в порядку, які встановлені не лише Законом України «Про виконавче провадження», а й відповідним виконавчим документом.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченко Яна Олексіївна, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження №76067863, згідно з покладеними на неї обов`язками та наданими повноваженнями у належний спосіб не перевірила фактичне виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 №620/18536/23, а відтак висновки про закінчення виконавчого провадження №76067863 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», що знайшли своє відображення у спірній постанові, не ґрунтуються на фактичних обставинах та доказах на їх обґрунтування.

Вказане відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 02.02.2022 у справі №200/10827/21, який суд враховує на підставі імперативних норм частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Державний виконавець не переконався у фактичному виконанні у повному обсязі рішення суду у справі №620/18536/23, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема у спосіб визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов належить задовольнити шляхом визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченко Яни Олексіївни про закінчення виконавчого провадження №76067863 від 09.12.2024.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009 та від 11.07.2013 №6-рп/2013.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частин 6 та 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань; безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а.

З огляду на матеріали справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Відповідач свою думку з приводу витрат на професійну правничу допомогу не висловив.

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: ордер на надання правничої допомоги від 18.09.2024 серії ВІ №1244654; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.04.2018 серії ПТ №2137; додаток №4 від 24.12.2024 до договору №11/12/23-1 про надання правової допомоги від 11.12.2023; опис послуг наданих адвокатом із зазначенням найменувань послуг та кількості витраченого часу; рахунок фактура від 24.12.2024 №24/12/24, сума до сплати за послуги адвоката становить 4000,00 грн; квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 27.12.2024 (т. 1 а.с. 12, 38 зворот, 39, 40).

Суд звертає увагу, що вказані вище документи оформлені належним чином, є взаємопов`язаними, містять посилання на спірні правовідносини, розрахунок наданих адвокатом послуг, які віднесені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI до правничої допомоги.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Зважаючи на те, що відповідач своїх заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу не надав, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Позивач за подання позову сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 30.12.2024 №4797-7747-1739-8690 (а.с. 10).

Оскільки спір вирішено на користь позивача, враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачену суму судового збору належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Керуючись статтями 7274, 77, 139, 241246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельниченко Яни Олексіївни про закінчення виконавчого провадження №76067863 від 09.12.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (просп.Миру, 43, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14000, ).

Третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ((вул.Шевченка, 51А, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., ).

Повний текст рішення суду складено 07 листопада 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО