Справа № 420/13831/25
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каравана Р.В., розглянув в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 28.04.2025 засобами поштового зв`язку звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (зареєстрований канцелярією суду 05.05.2025), у якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №77 від 08.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії про відмову в призначенні їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за віком;

зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періоди роботи:

- з 18.06.1982 по 06.10.1983, на фабриці ім. Воровського в м.Одеса;

- з 01.04.1991 по 10.08.1995, в Кулевчанському сільпо Саратського району Одеської області;

- 01.07.2000 по 21.04.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

період навчання в Колісненському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті, Саратського району Одеської області з ;

зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 10.01.2025.

На виконання ухвали суду від 08.05.2025 було подано уточнену позовну заяву, з уточненими позовними вимогами, які викладено у наступній редакції:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №77 від 08.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії про відмову в призначенні їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за віком;

зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періоди роботи:

- з 18.06.1982 по 06.10.1983, на фабриці ім. Воровського в м.Одеса;

- з 01.04.1991 по 10.08.1995, в Кулевчанському сільпо Саратського району Одеської області;

- 01.07.2000 по 21.04.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 10.01.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є громадянкою України, проживає на території Одеської області, досягла пенсійного віку, а тому звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення їй пенсії за віком.

Територіальний орган фонду, який опрацьовував заяву про призначення пенсії відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надало відповідь згідно якої вік заявниці 60 років один місяць, страховий стаж становить 28 років 05 місяців 0 днів, у зв`язку з чим було вказано про відсутність права на призначення пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Після збору додаткових відомостей позивач знов звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

08.04.2025 року Головним управлінням ПФУ в Полтавській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №77, з підстав того, що починаючи з 01.01.2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності трудового стажу зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

До страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.06.1982 року:

- з 18.06.1982 по 06.10.1983, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства,

- з 01.04.1991 по 10.08.1995, оскільки наявне виправлення в даті прийняття та даті прийняття 01.04.1991, не відповідає даті наказу 04.05.1992,

- з 01.07.2000 по 21.04.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з поданим позовом не погодився. У поданому до суду відзиві вказує, що 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою та доданими до неї документами про призначення пенсії за віком.

Вказує, що пунктом 3 Постанови №794 встановлено, що починаючи з 01.07.2000 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку.

Отже, відповідно до чинного законодавства, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим.

Таким чином, при підтвердженні страхового стажу, зокрема у період з 01.07.2000 по 31.12.2003 за даними трудової книжки, ці дані потрібно звіряти з відомостями персоніфікованого обліку.

За відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної, в тому числі за заявою власника трудової книжки.

Вважає, що рішення №77 від 08.04.2025, яким відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку, прийнято правомірно.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з поданим позовом не погодився. У поданих до суду поясненнях вказує, що заява Позивача

- від 10.01.2025 пенсії про призначення за віком розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області і за результатом якої прийняте відповідне оскаржуване рішення від 17.01.2025 №77;

- від 01.04.2025 року про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області і за 7 результатом якої прийняте відповідне оскаржуване рішення від 08.04.2025 №77.

Отже, Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймалось рішення по суті заяви Позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви Позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду в Полтавській області.

Вказує, що зарахування страхового стажу здійснюється з врахуванням законодавчих норм визначених Законом №1058, на підставі відомостей персоніфікованого обліку, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області правомірно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу відносно ОСОБА_1 спірного періоду роботи у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи. Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника, тобто позивач не добросовісно використав своє право на належне пенсійне страхування.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою суду від 08.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків 5 днів з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі від 08.05.2025 судом визначено спосіб усунення виявлених недоліків, а саме шляхом подання до суду уточнену позовну заяву з зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, з уточненими позовними вимогами, додатки, який би підтверджував реєстрацію місця проживання позивача, документу, який би підтверджував період навчання позивача в Колісненському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті, Саратського району Одеської області, разом з копіями уточненої позовної заяви та додатків до неї для інших учасників справи, або докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.

22.05.2025 засобами поштового зв`язку позивачем, з метою усунення вказаних в ухвалі від 08.05.2025 недоліків позовної заяви, до Одеського окружного адміністративного суду було подано уточнену позовну заяву, з належним чином завіреними додатками, з уточненими позовними вимогами.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.01.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Територіальний орган фонду, який опрацьовував заяву про призначення пенсії відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за наслідками розгляду вказаної заяви прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії від 17.01.2025 № 77.

Вказане рішення зокрема мотивовано тим, що вік заявниці 60 років 01 місяць.

Необхідний страховий стаж відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік.

Страховий стаж особи становить 28 років 05 місяців 0 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно із трудовою книжкою НОМЕР_2 від 18.06.1982:

з 18.06.1982 по 06.10.1983, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства;

з 11.08.1986 по 01.05.1987, з 05.07.1990 по 07.09.1990, на території російської федерації, оскільки в заяві про призначення пенсії особа не повідомляє про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. Відповідно до ст. 24-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначений період про що особа має повідомити органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії;

з 11.04.1991 по 10.08.1995, оскільки наявне виправлення в даті прийняття. Крім того, не співпадають у часі дата прийняття (11.04.1991) з датою наказу (04.05.1992) в підставах внесення запису про прийняття;

з 01.07.2000 по 21.04.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 28.11.2027.

Як свідчать матеріали справи за наслідками отримання вказаного рішення позивачем були отримані додаткові документи на підтвердження здійснених в трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.06.1982 записів.

Згідно листа Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради № 28.02.2025p. № 518-Б-11.1-21 на заяву позивача щодо наявності документів «Одесского производственного швейного объединения им. Воровского» (мовою оригіналу та згідно запису у трудовій книжці) повідомлено, що документи цієї організації до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради на зберігання не надходили.

Відповідно до листа відділу «Трудовий архів» Саратської селищної ради 06.03.2025. № 121 на заяву позивача від 06.03.2025 року повідомлено, що документи які відповідно до закону підлягають довгостроковому та постійному зберіганню, з «Кулевчанського сільпо», Одеської області до відділу «Трудовий архів» Саратської селищної ради на зберігання не надходили.

Як свідчать матеріали справи позивач 01.04.2025 повторно звернулась з заявою про призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за наслідками розгляду вказаної заяви прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії від 08.04.2025 № 77.

Вказане рішення зокрема мотивовано тим, що аналіз наданих документів показує, що загальний страховий стаж гр. ОСОБА_1 , становить 29 років 00 місяців 01 день (стаж враховано по 28.02.2025), якого недостатньо для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно із трудовою книжкою НОМЕР_2 від 18.06.1982:

- з 18.06.1982 по 06.10.1983, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства;

- з 01.04.1991 по 10.08.1995, оскільки наявне виправлення в даті прийняття та дата прийняття 01.04.1991 не відповідає даті наказу 04.05.1992;

- з 01.07.2000 по 21.04.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає та враховує наступне.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі по тексту Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частинами 1-3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Необхідно зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до ч. 3 Постанови №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.

Суд зауважує, що дійсно в трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.06.1982 записи щодо періоду роботи з 18.06.1982 по 06.10.1983 в Одеському виробничому швейному об`єднанні ім. Воровського не засвідчені круглою печаткою підприємства.

Також дійсно в трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.06.1982 містяться записи про роботу в Кулевчанському сільпо з 01.04.1991 по 10.08.1995. У той же час, дата прийняття на роботу з 01.04.1991 не відповідає даті наказу 04.05.1992.

Суд наголошує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд вказує, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а, від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд наголошує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

З урахуванням викладеного та того, що недоліки оформлення трудової книжки не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні спірних періодів роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня, тому твердження відповідача про наявність вказаних вище недоліків заповнення трудової книжки позивача за спірні періоди як єдиної підстави для не зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Суд погоджується з доводами відповідача, що дата прийняття на роботу в Кулевчанське сільпо з 01.04.1991 не відповідає даті наказу 04.05.1992, однак вказані недоліки не позбавляли відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 04.05.1992 (дата наказу) по 10.08.1995, а тому суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо періоду роботи з 01.07.2000 по 21.04.2002 суд зазначає наступне.

Як свідчать записи в трудовій книжці НОМЕР_2 від 18.06.1982 позивач у період з 11.03.1996 по 21.04.2002 року працювала продавцем в барі «Аревік» у приватного підприємця ОСОБА_2 .

Відповідачем з вказаного періоду роботи не було зараховано період з 01.07.2000 по 21.04.2002 через відсутні даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи оцінку правомірності вказаних дій, суд зауважує, що Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до положень ст. 20 Закону №1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.106 Закону №1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, на якому працює (працювала) застрахована особа, оскільки саме страхувальник здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Разом з тим, слід зазначити, що позивач, як застрахована особа, не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної та своєчасної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу таких періодів.

Зазначеної правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 20.03.2019р. у справі №688/947/17, від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а та від 01.11.2018р. у справі № 199/1852/15-а.

Окрім того, спірний період стосується правовідносин до 01 січня 2004 року, коли порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону №1788-XII, відповідно до якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №77 від 08.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов?язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 про призначення пенсії за віком від 01.04.2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 18.06.1982 по 06.10.1983, з 04.05.1992 по 10.08.1995 та з 01.07.2000 по 21.04.2002, з урахуванням висновків суду.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про необхідність позивача повторно розглянути заяву позивача від 10.01.2025, оскільки вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області та позивачем, у межах вказаної справи, прийняте останнім рішення про відмову у призначення пенсії за віком оскаржено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями частин 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на всі встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Пунктом 23 частини першої статті 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд зазначає, що вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), які є наслідком протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

У даному разі, судом задоволено основну вимогу позивача про визнання протиправним та скасувати рішення, а тому часткове задоволення похідної вимоги щодо обраного позивачем порядку і способу захисту його порушених прав не впливає на розподіл судових витрат у цій справі.

В світлі викладеного, з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн.20 коп.

Керуючись статтями 2, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №77 від 08.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 про призначення пенсії за віком від 01.04.2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 18.06.1982 по 06.10.1983, з 04.05.1992 по 10.08.1995 та з 01.07.2000 по 21.04.2002, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 грн.20 коп.

Рішення суду, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, місцезнаходження: 36600, м. Полтава, вул. Гоголя, буд.34; ідентифікаційний код в .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, місцезнаходження: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд.83; ідентифікаційний код в .

Суддя Роман КАРАВАН