Справа № 160/25503/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН»
до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області
про визнання протиправною бездіяльності, стягнення 3% річних та інфляційних витрат,
08.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо несвоєчасного виконання судових рішень у справі № 160/1304/23;
- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» інфляційні витрати у сумі 1614,45 грн та 3% річних у сумі 307,88 грн.
- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» інфляційні витрати у сумі 6 007,59 грн та 3% річних у сумі 1 136,00 грн.
- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» інфляційні витрати у сумі 1614,45 грн та 3% річних у сумі 307,88 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачами 01.03.2024 від Дніпропетровського окружного адміністративного суду одержано десять виконавчих листів у справі № 160/1304/23, які пред`явлено до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, які останнім виконано лише 20.05.2025, 22.05.2025 та 23.05.2025. З посиланням на ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», якою передбачено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою, позивачі вважають, що відповідач допустив протиправну бездіяльність в питанні своєчасного перерахування коштів за виконавчими документами у справі № 160/1304/23, у зв`язку з чим у позивачів виникає право на визначену законодавством компенсацію. З огляду на вказане позивачі просили задовольнити позовні вимоги.
12.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
26.09.2025 року від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом. Бюджетною програмою «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2025-2029 року, яка затверджена рішенням Дніпровської міської ради від 20.11.2024 за № 18/58 та Бюджетом Дніпровської міської територіальної громади на 2025 рік, який затверджено рішенням Дніпровської міської ради від 04.12.2024 № 2/59 для Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради передбачено планові призначення на рік по КПКВК МБ 0110180 «Інша діяльність у сфері державного управління» за КЕКВ 2800 у сумі 96 225 561, 00 гривень, про що представнику позивачів було неодноразово повідомлено відповідачем на виконання вимог законодавства «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Отже, розмір фінансування бюджетної програми встановлює відповідна міська рада рішенням про місцевий бюджет. Міська рада самостійно розробляє, затверджує та виконує бюджет територіальної громади, який є планом утворення і використання фінансових ресурсів для забезпечення функцій місцевого самоврядування. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
07.10.2025 року від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що до відзиву не долучено жодної вимоги, яка б стосувалася виконавчих документів у справі № 160/1304/23. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області долученими до відзиву документами доведено факт вчинення бездіяльності, адже вимог Порядку № 845 щодо направлення вимог на адресу боржника не виконано.
09.10.2025 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких вказано, що відповідно до частини 2 статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Тобто обов`язок виконання вказаного рішення лежить на боржнику Департаменті благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради. Головне управління жодним чином не може здійснювати заходів із виділення коштів за відповідними бюджетними програмами та стимулювання, про які зазначає представник позивачів.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 року у справі № 160/1304/23 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» до департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору міська комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Дніпровської міської ради, виконавчий комітет Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада, про визнання протиправним та скасування рішення задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано наказ департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради від 15.10.2021 № 129/1 «Про демонтаж рекламних засобів»;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;
- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 року у справі № 160/1304/23 набрало законної сили 11.09.2023 року.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 року у справі № 160/1304/23 клопотання представників позивачів про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/1304/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» до департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору міська комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення задоволено:

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 499,99 грн.

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 499,99 грн.

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 499,99 грн.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 року у справі № 160/1304/23 в апеляційному чи касаційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 07.06.2023 року.

Не погодившись із рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 року у справі № 160/1304/23 Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради оскаржено його в апеляційному порядку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.07.2023 року у справі № 160/1304/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» залишено без задоволення. Апеляційну скаргу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 у справі № 160/1304/23 в частині задоволених позовних вимог скасовано та в цій частині заявлених позовних вимог прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 у справі № 160/1304/23 залишено без змін.

Не погодившись із такою постановою суду апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» оскаржило її в касаційному порядку. До касаційної скарги приєднались Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН», які вимоги скаржника повністю підтримали та просять касаційну скаргу задовольнити.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2023 року у справі № 160/1304/23 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7», особи, які приєднались до касаційної скарги: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» задоволено частково. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.07.2023 скасовано та залишено в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2023.

Додатковою постановою Верховного Суду від 06.02.2024 у справі № 160/1304/23 заяву представниці Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» - адвоката Крюкової Дар`ї Олександрівни про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №160/1304/23 - задовольнити частково.

Додатковою постановою Верховного Суду стягнуто на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судові витрати у розмірі 15 727,32 грн, що складаються із: суми судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 5 368,00 грн; суми судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026,00 грн; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 333,32 грн.

Стягнуто на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за приєднання до касаційної скарги, у розмірі 5 368,00 грн.

Стягнуто на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за приєднання до касаційної скарги, у розмірі 5 368,00 грн.

Стягнути на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи, у розмірі 18 354,00 грн.

Додаткова постанова, в силу приписів ст. 359 КАС України, набрала законної сили 06.02.2024 року.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом 01.03.2024 року видано десять виконавчих листів у справі № 160/1304/23, які цього ж дня були пред`явлені представником позивачів до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

28.03.2024 року представником позивачів на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області направлено адвокатський запит від 28.03.2024 року № 16-АК, в якому викладено прохання повідомити інформацію на якій стадії перебуває виконання виконавчих листів Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 року у справі № 160/1304/23 щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судових витрат, присуджених Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7», Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» та Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», та коли будуть виконані вказані виконавчі листи.

Листом від 03.04.2024 року № 04-13-10/5112 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надано відповідь на вищевказаний адвокатський запит, у якому повідомлено, що станом на 03.04.2024 року по департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради (Боржника) на опрацюванні в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області знаходиться 18 заяв стягувачів у тому числі і виконавчі листи Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 року у справі № 160/1304/23, які знаходяться в черзі за порядковим номером 16, 17, 18.

Також, роз`яснено, що відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів» Казначейство здійснює в порядку черговості надходження виконавчих документів безспірне списання коштів в розмірі, встановленому судом та перераховує ці кошти на рахунок стягувача, зазначений у виконавчому документі або заяві про виконання рішення про стягнення коштів. Керуючись п. 28 Постанови КМУ № 845, рішенням сесії Дніпровської міської ради від 21.02.2024 року № 68/47 для виконання судових рішень у 2024 році, затверджена бюджетна програма «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2024 рік та відповідно до листа департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради від 05.03.2024 року № 3/5-446 визначено, що безспірне списання коштів у 2024 році здійснюватиметься з КПКВК МБ 1410180 «Інша діяльність у сфері державного управління», UA0095724, КЕКВ 2800. На виконання п. 31 Постанови КМУ № 845 Казначейство веде роботу з Боржником, в особі Дніпровської міської ради, шляхом направлення вимог щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або інших дій спрямованих на виконання судових рішень. Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради щомісячно листами повідомляє, щодо здійснення всіх можливих заходів стосовно недопущення накопичення судових заборгованостей та виконання рішень в найкоротший термін. Станом на 03.04.2024 на КПКВК МБ 1410180 КЕКВ 2800 затверджено планові призначення у сумі 25 000,00 грн, а на реєстраційному рахунку UA0095724 кошти відсутні. Таким чином, безспірне списання коштів на користь ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7», ТОВ «АЛЕСАН», ТОВ «СІЛЛ» за виконавчими листами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 року у справі № 160/1304/23 здійснюватиметься після надходження на рахунок Боржника необхідних асигнувань та в порядку черговості надходження виконавчих листів.

Також, представником позивачів у справі № 160/1304/23 на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області направлено адвокатський запит від 03.01.2025 року № 5-АК з повторним проханням повідомити інформацію на якій стадії перебуває виконання виконавчих листів Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 року у справі № 160/1304/23 щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради судових витрат, присуджених Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7», Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» та Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», та коли будуть виконані вказані виконавчі листи.

Листом від 09.01.2025 року № 04-13-06/504 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надано відповідь на вказаний адвокатський запит в якому окрім іншого повідомлено, що на виконанні в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області перебувають виконавчі листи Дніпропетровського окружного адміністративного суду щодо стягнення коштів з департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради від 01.03.2024 року у справі № 160/1304/23. Станом на 08.01.2025 року в Головному управлінні на виконанні знаходяться 18 заяв стягувачів про стягнення коштів з департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, в тому числі і виконавчі листи Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/1304/23 про стягнення коштів на користь ТОВ «СІЛЛ», ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «АЛЕСАН», які знаходяться в черзі за порядковими номерами 16, 17, 18 відповідно. Бюджетною програмою «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2025-2029 роки, яка затверджена рішенням Дніпровської міської ради від 20.11.2024 року № 18/58 за Бюджетом Дніпровської міської територіальної громади на 2025 рік, який затверджених рішенням Дніпровської міської ради від 04.12.2024 року № 2/59 по департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради передбачено планові призначення на 2025 рік по КПКВК МБ 0110180 «Інша діяльність у сфері державного управління» за КЕКВ 2800 у сумі 96 225 561,00 грн.

Цим же листом заявниці роз`яснено, що згідно п. 25 Порядку у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положеннями пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми. Станом на 08.01.2025 року на КПКВК МБ 0110180 КЕКВ 2800 затверджено планові призначення у сумі 96 225 561,00 грн, проте кошти на рахунку відсутні. Відповідно до п. 31 Порядку Головним управлінням ведеться робота з Боржником, шляхом направлення вимог щодо необхідності вжиття заходів для встановлення відкритих асигнувань або інших дій спрямованих на виконання судових рішень. Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються виключно на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства. Таким чином, після встановлення департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради відкритих асигнувань та виконання виконавчих документів, що надійшли раніше, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь ТОВ «СІЛЛ», ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та ТОВ «АЛЕСАН» на підставі виконавчих листів Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 року у справі № 160/1304/23.

20.05.2025 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області шляхом безспірного списання перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» грошові кошти у розмірі 22 400,38 грн, а саме: 18 354,00 грн судові витрати із проведення експертизи; 2 499,99 грн витрати на правову допомогу; 1 546,39 грн витрати зі сплаті судового збору (сплачені частково);

22.05.2025 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області шляхом безспірного списання перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» грошові кошти у розмірі 16 864,93 грн, а саме: 1 137,61 грн витрати по сплаті судового збору (сплачені у повному обсязі); 15 727,32 грн витрати зі сплаті судового збору, що складаються з: суми судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 5 368,00 грн; суми судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026,00 грн; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 333,32 грн.

23.05.2025 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області шляхом безспірного списання перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» грошові кошти у розмірі 10 551,99 грн, а саме: 2 499,99 грн витрати на правову допомогу; 2 684,00 грн витрати зі сплати судового збору; 5 368,00 грн судовий збір, сплачений за приєднання до подання касаційної скарги;

23.05.2025 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області шляхом безспірного списання перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» грошові кошти у розмірі 10 551,99 грн, а саме: 2 499,99 грн витрати на правову допомогу; 2 684,00 грн витрати зі сплати судового збору; 5 368,00 грн судовий збір, сплачений за приєднання до подання касаційної скарги.

Таким чином виконавчі листи у справі № 160/1304/23 перебували на виконанні у відповідача понад один рік.

Позивачі вважають, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в питанні своєчасного виконання вищевказаних виконавчих листів і відповідно до приписів Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки відповідач протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, позивачам підлягає виплата компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з Бюджетним кодексом в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України і управління наявними коштами Державного бюджету України. Зокрема, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України передбачено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 (далі Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників безспірне списання це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

За змістом ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад органи, які відповідно до Конституції та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 та ч, 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські, районі в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати

У відповідності до ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Місцевий бюджет це нормативно-правовий акт відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідно виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду(ст. 1 Бюджетного кодексу України).

Аналізуючи вищенаведені норми права, що регулюють спірні правовідносини, у зіставленні зі встановленими обставинами судами попередніх інстанцій цієї справи, суд звертає увагу, що при виконанні рішень суду, за якими боржником є держава, Державна казначейська служба України є суб`єктом владних повноважень на якого покладений обов`язок щодо належного та своєчасного виконання рішень суду з виплати грошових коштів, а у випадку їх не виконання протягом трьох місяців, на виплату стягувачу компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

При цьому, з огляду на положення ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантувала виконання рішення суду про стягнення коштів протягом трьох місяців, а у випадку їх не перерахування зобов`язалась виплатити стягувачу компенсацію у розмірі встановленому Законом. Такий обов`язок, як то виконання рішення суду про стягнення коштів, так і виплата компенсації у випадку його не виконання протягом встановленого строку для суб`єкта владних повноважень, в особі відповідача є абсолютним.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 у справі № 809/836/17.

Доводи відповідача про відсутність бездіяльності Казначейства з виконання виконавчого листа виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 01.03.2024 у справі № 160/1304/23, у зв`язку недостатністю коштів, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Обов`язковість судових рішень гарантується ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у сукупності з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Остання у силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ як джерело права.

У пункті 40 вже згадуваного рішення ЄСПЛ «Hornsby v. Greece» (Горнсбі проти Греції) від 19.03. 1997, заява № 18357/91, Суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду.

Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

У пункті 41 цього ж рішення ЄСПЛ зазначив, що вказані принципи набувають навіть більшої ваги в контексті адміністративного провадження при розгляді спору, результат якого має вирішальне значення для цивільних прав сторони. Ефективний захист сторони у такому судовому процесі та відновлення законності передбачають, що адміністративні органи зобов`язані виконати рішення цього суду. У зв`язку з цим Суд зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

ЄСПЛ також зазначив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України» від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України» від 7 грудня 2006 року). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України», № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі «Крищук проти України», № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції.

Однак, держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 07.06.2005 у справі «Фуклев проти України», заява №71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Положення статті 124 Конституції України та статей 14, 370 КАС України свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України та статті 6 КАС України принципу верховенства права.

У рішенні ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року по справі «Комнацький проти України», остаточним стало 15 січня 2010 року (Заява № 40753/07) визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією

У рішенні ЄСПЛ від 17 січня 2006 року по справі «Гордєєви і Гурбик проти України» (Заяви № 27370/03 і № 30049/04) зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років здійснити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб Суд міг зробити висновок про те, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Отже, відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі, рішення ЄСПЛ від 8 листопада 2005 року по справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, доводи відповідача про недостатнє асигнування за бюджетною програмою, також, не узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини.

Враховуючи встановлений факт виконання рішення суду про стягнення коштів лише 20-23 травня 2025 року по виконавчим документам, які надійшли до Казначейства на виконання у березні 2023 року, та практику Європейського суду з прав людини з вказаного питання, суд дійшов висновку, що в даному випадку тривалість виконання судового рішення була надмірною і не відповідає положенню статті 5 Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Як вже було зазначено вище, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, несплата компенсації за невиконання судового рішення на підставі відсутності бюджетних коштів, не може бути причиною невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

За таких обставин у позивачів виникло право на отримання компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу на підставі ст. 5 вказаного Закону та пунктів 50-52 Порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора, від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено обов`язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, па яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Так, інфляційні втрати розраховується за формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу) х [Сукупний індекс інфляції) / 100% -[Сума боргу), де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу.

[Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою:

ІІс = (ІІ1/100) X (ІІ2/100) X (ІІЗ/100) X ... (IIZ/100), де

111 - індекс інфляції за перший місяць прострочення;

112 - індекс інфляції за другий місяць прострочення;

113 - індекс інфляції за третій місяць прострочення;

IIZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Індекси інфляції за період з червня 2024 по травень 2025 - 102,2% (1,022), 100,0% (1), 100,6% (1,006), 101,5% (1,015), 101,8% (1,018), 101,9% (1,019), 101,4% (1,014), 101,2% (1,012), 100,8% (1,008), 101,5% (1,015), 100,7% (1,007), 100,8% (1,008).

Розрахунок 3% річних:

[Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка (%)) /100% х [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] -проценти річних; [Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.

Таким чином, розрахунок інфляційних втрат та 3% річних щодо невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07.04.2023 у справі №160/1304/23, стягувач ТОВ «ТЕТРАГРАММАТОН 7»

- розрахунок інфляційних нарахувань - 39 265,31 грн х 1,153 (сукупний індекс інфляції за період з 02.06.2024 по 20.05.2025) -39 265,31 грн = 6 007,59 грн.

- розрахунок річних 39265,31 грн х 3% х 352 дні прострочення (з 02.06.2024 року по 19.05.2025) / 365 = 1136,00 грн.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних щодо невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07.04.2023 у справі №160/1304/23, стягувач ТОВ «АЛЕСАН»

- розрахунок інфляційних нарахувань - 10551,99 грн. х 1,153 (сукупний індекс інфляції за період з 02.06.2024 по 23.05.2025) -10 551,99 грн. = 1 614,45 грн.

- розрахунок річних 10551,99 грн х 3% х 355 дні прострочення (з 02.06.2024 року по 22.05.2025) / 365 = 307,88 грн.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних щодо невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07.04.2023 у справі №160/1304/23, стягувач ТОВ «СІЛЛ»

- розрахунок інфляційних нарахувань - 10 551,99 грн х 1,153 (сукупний індекс інфляції за період з 02.06.2024 по 23.05.2025) -10 551,99 грн. = 1 614,45 грн.

- розрахунок річних 10551,99 грн х 3% х 355 дні прострочення (з 02.06.2024 року по 22.05.2025) / 365 = 307,88 грн.

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання судового рішення, що підлягають стягненню за цим позовом з відповідача на користь позивача-1 складає 1922,33 грн; на користь позивача-2 - 7143,59 гри; на користь позивача-з - 1922,33 грн. Загальна сума інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання судового рішення - 10 988,25 грн.

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у ^залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем-1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3028,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №243 від 12.09.2025 року.

Позивачем-2 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3028,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №486 від 12.09.2025 року.

Позивачем-3 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3028,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №212 від 12.09.2025 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню на користь кожного з позивачів в розмірі 3028,00 грн, кожному, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» (49000, м.Дніпро, вул.Барикадна, буд.15А, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» (49098, м.Дніпро, вул.Прогресивна, буд.1А, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» (49098, м.Дніпро, вул.Прогресивна, буд.1А, ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул.90-ї Холодноярської Бригади, 1, ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення 3% річних та інфляційних витрат задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо несвоєчасного виконання судових рішень у справі № 160/1304/23.

Стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» інфляційні витрати у сумі 1614,45 грн та 3% річних у сумі 307,88 грн.

Стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» інфляційні витрати у сумі 6 007,59 грн та 3% річних у сумі 1 136,00 грн.

Стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» інфляційні витрати у сумі 1614,45 грн та 3% річних у сумі 307,88 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» () судові витрати у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» () судові витрати у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» () судові витрати у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв