Справа № 160/25450/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
05.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про оголошення ОСОБА_1 у розшук та про порушення ним правил військового обліку;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити певні дії, які полягають у приведенні у відповідність даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 шляхом виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про розшук та порушення правил військового обліку.
Також ухвалою суду від 09.09.2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- заяви позивача про внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про відсутність порушення правил військового обліку стосовно позивача;
- листи/відмови/рішення відповідача за результати розгляду заяви позивача про внесення таких даних;
- відомості/інформацію щодо підстав такої відмови;
-відомості/інформацію щодо підстав внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
- усі наявні докази щодо суті спору.
25.09.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача. Долучено додаткові докази по справі.
06.10.2025 року позивачем до суду подано додаткові пояснення у справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 03.11.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач має зареєстроване місце проживання з 20.11.2017 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України доданого до позовної заяви.
Вказує, що з 20.11.2017 року перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує той факт, що облікові дані незмінні.
Позивач має відстрочку від призову на військову службу, що підтверджується ВОД в Резерв+, який було додано до позовної заяви.
У рішенні Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 грудня 2024 року у справа № 159/8510/24, провадження № 2-а/159/222/24, яке набрало законної сили суд вказує на такі обставини: «У період з 18.05.2024 по день винесення постанови про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП щодо позивача, Президент України лише приймав укази про продовження строку загальної мобілізації, які не є тотожними указу про загальну мобілізацію, який, наприклад, був прийнятий 24.02.2022 за № 65/2022.
Крім того, станом на 24 лютого 2022 року стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачала обов`язку інших військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнювати свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Отже, суд дійшов висновку, що обов`язок уточнити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України у військовозобов`язаних може виникнути лише після 18.05.2024 (дата набрання чинності Законом України №3633-IX від 11.04.2024) і лише у випадку, якщо Президент України прийме указ про оголошення мобілізації.
Після 18.05.2024 Президент України не приймав указу про оголошення мобілізації, а тому суд дійшов висновку, що у позивача не виникло обов`язку виконати припис абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На підставі наведеного суд дійшов висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
Міра, до якої застосовується обов`язок обґрунтовувати рішення, може бути різною залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.
Отже, дійшовши висновку, про відсутність події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суть якого викладена в оскаржуваній постанові, суд не вбачає за доцільне надавати мотивовану оцінку іншим аргументам сторін, адже вони стосуються доведення відсутності вини позивача, встановлення якої є обов`язковим лише у разі існування події адміністративного правопорушення, та не спростовують висновків викладених вище.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1КУпАП - закрити.».
Додатково вказують на те, що відповідач у відзиві на позов вказує на направлення на адресу Позивача повістки, але вказує в тексті відзиву на позов два різні номери повістки, яка ніби то надсилалася, а саме: «Зазначене вище правопорушення з боку Позивача призвели до необхідності виклику Позивача до Відповідача шляхом направлення повістки № 974272, створеної автоматично Реєстром, що цілком відповідає ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» ; 4) факт отримання чи неотримання Позивачем повістки 3894553 не спростовує того факту, що Позивач в порушення вимог Закону України 3633-ІХ не уточнив свої персональні дані».
При цьому позивач вказує, що відповідачем повістка до відзиву не була додана, хоча в додатках він її вказує з доказами надсилання, а тому твердження про надсилання повістки не підтверджені документально.
Позивач оскаржує дії Відповідача, які полягають у безпідставному внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про розшук та порушення Позивачем правил військового обліку, адже вина Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не доказана, факту притягнення до адміністративної відповідальності не було, а тому такі дії з огляду на приписи чинного законодавства та судову практику, в якій суди зазначають, що саме винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка не оскаржена в судовому порядку є підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Резерв+) про порушення Позивачем правил військового обліку.
Отже, як вбачається з вищевикладеного та підтверджується відсутністю документального підтвердження вчинення Позивачем адміністративного правопорушення (Відповідачем не доведено, що ним вжито всіх заходів щодо встановлення облікових даних Позивача), що стало б підставою для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про оголошення ОСОБА_1 у розшук (слово розшук містить скрін з Резерв+, а також ВОД в Резерв+, в якому вгорі міститься інформація: «Розшукує ТЦК та СП: порушення військового обліку) та про порушення ним правил військового обліку, позовні вимоги останнього є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Направлення повістки, як стверджує Відповідач, свідчить про обізнаність останнім щодо облікових даних Позивача (адреса місця реєстрації), а тому в діях Позивача відсутній склад правопорушення, а відтак відомості про порушення військового обліку внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів протиправно та підлягають вилученню за рішенням суду.
Вказує про те, що як вбачається з вищевикладеного у взаємозв`язку з релевантними джерелами права та відсутністю документального підтвердження підстав для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про розшук ОСОБА_1 та про порушення ним правил військового обліку, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач не звернувся в ТЦК за місцем реєстрації або постійного проживання для уточнення даних в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, як вимагає пп.1 п.2 ч.ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі - Закон України 3633-ІХ), а саме: не уточнив свої облікові дані, тобто не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України 3633-ІХ свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки №974272, направленої для уточнення даних, про причину неявки Відповідача не повідомив.
Вказують про те, що норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме:- через центр надання адміністративних послуг;- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;- у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
При цьому Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» чітко визначає, яка саме інформація належить до персональних даних військовозобов`язаного (ст. 7 цього Закону).
Вказують, що як вбачається з інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) щодо перебування Позивача на військовому обліку та Облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) щодо позивача із Реєстру:- позивача 24.11.2021 року взято на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 (переданий з обліку призовників),- позаштатна військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем не пройдена,- позивач уточнив свої облікові данні лише 04.08.2025, про що свідчать відповідні відомості у строчці «Звірка контактних даних», що також підтверджується і роздруківкою із застосунку «Резерв+», яка сформована 05.09.2025 року, міститься в матеріалах справи і з якої у стрічці «Дата уточнення даних» також вбачається дата уточнення даних 04.08.2025, чим порушив вимоги Закону України № 3633-ІХ.
В 60-ти денний строк з 19.05.2024 року Позивач не оновив свої облікові дані, чим порушив вимоги Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», відповідно до яких крайня дата оновлення особистих даних приходиться на 16.07.2024 року.
Вказують про те, що на час видання Відповідачем повістки № 974272 та на час електронного звернення Відповідача до Відділу поліції №3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області зі зверненням Е394166 Позивач не виконав вимоги Закону України № 3633-IX.
Вказують про те, що у пред`явленому позові позивач фактично не заперечує той факт, що він, будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, на виконання абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не уточнив свої облікові дані, що безперечно підтверджується і відповідними відмітками на скриншоті із застосунку «Резерв+», сформованим 05.09.2025 року і наданим позивачем:- у стрічці «Дата ВЛК» - дата відсутня, у стрічці «Постанова ВЛК» - інформація відсутня.
На думку відповідача, позивачем не доведено, що він, будучі громадянином України, звільнений від виконання обов`язку з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року уточнити свої облікові дані у встановленому порядку та звільнений від виконання обов`язку, передбаченого Законом України № 3621-IX.
Перебування на військовому обліку чи наявність відстрочки (бронювання) не звільняє позивача від обов`язку уточнити свої персональні дані у встановленому порядку у вказаний вище період.
Зазначене вище правопорушення з боку Позивача призвели до необхідності виклику Позивача до Відповідача шляхом направлення повістки № 974272, створеної автоматично Реєстром, що цілком відповідає ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», яка:
У подальшому 30.11.2024 в Реєстрі був створений електронний запит Е394166 до Відділу поліції №3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо Позивача у зв`язку з його неприбуттям за викликом до Відповідача у строк та місце, зазначені в повістці.
Отже, на думку відповідача, в діях позивача вбачаються ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, за яке його притягнули до відповідальності.
Будь-який інший вид стягнення, крім штрафу, санкцією статті 210-1 КУпАП не передбачено.
Вказують про те, що відомості про притягнення до адміністративної відповідальності та відомості про порушення військовозобов`язаним Правил військового обліку та/або інших норм чинного законодавства України не є тотожними та рівнозначними поняттями.
Відтак в супереч тверджень позивача наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо порушення військовозобов`язаним Правил військового обліку та/або інших норм чинного законодавства України.
Відповідна норма з цього приводу в чинному законодавстві України на даний час відсутня.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, ведення застосунку «Резерв+» не входить до компетенції Відповідача,
Відповідно до ст. 96 ЦК України Відповідач не відповідає за зобов`язаннями (діями, бездіяльністю) Міністерства оборони України (та/або його посадових осіб) та/або АТ «УКРПОШТА» (та/або його посадових осіб).
Факт отримання чи неотримання Позивачем повістки 3894553 не спростовує того факту, що Позивач в порушення вимог Закону України 3633-ІХ не уточнив свої персональні дані.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, розшук і затримання громадян не входить до компетенції відповідача та відповідачем не проводиться, оскільки на такі дії уповноважена лише Національна поліція України.
Вищевикладені порушення з боку позивача свідчать про приховування ним свого мобілізаційного ресурсу, внаслідок чого в супереч твердженням позивача відповідачем до органів Національної поліції України направлено звернення щодо доставлення осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ст.ст. 210, 210-1 КУпАП.
Вказують, що правомірність здійснення оповіщення військовозобов`язаних Центральною адміністрацією Дніпровської міської ради передбачена ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 17, 18 Закону України Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 31 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Електронне звернення відповідача до Відділу поліції №3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо позивача створено шляхом здійснення електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами з використанням системи електронної взаємодії електронних ресурсів, що цілком відповідає ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
При цьому вказують про те, що суд не має права перебирати на себе функцію органу військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, та приймати відповідні рішення щодо позивача замість такого органу, поза встановленою процедурою, оскільки це не відноситься до завдань адміністративного судочинства, а тому позовні вимоги про зобов`язання Відповідача вчинити певні дії також не підлягають задоволенню.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №1 від 29.04.2025 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 вважати перейменованим в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно матеріалів справи, позивач уточнив облікові дані в застосунку «Резерв+» , в якому йому було сформовано військово-обліковий документ в електронному вигляді.
Після оновлення даних у ньому відображено інформацію: «ТЦК та СП 30.11.2024 року звернувся до Нацполіції, щоб доставити позивача для складання протоколу. Причина: Не прибули за повісткою до ТЦК та СП».
Отже, відповідно до сформованого 05.09.2025 року у застосунку «Резерв+» військово-облікового документу наявна інформація: «Порушення правил військового обліку».
Відповідно до сформованого 05.09.2025 року у застосунку «Резерв+» військово-облікового документу наявна інформація: «Розшукує ТЦК та СП: порушення військового обліку», причина розшуку: «Не прибули за повісткою до ТЦК та СП» дата початку розшуку 30.11.2024 року.
Також, вказано про те, що дата уточнення даних 04.08.2025 року.
Відповідно до даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій обл. 10.02.2011, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.11.2017 року, облікові дані не змінилися.
Позивач у позові зазначає про те, що облікові дані, які незмінні з 2017 року ним оновлено, шо підтверджується паспортом громадянина України, повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував, протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення не виносилася, а тому незрозуміло які саме дані Позивача Відповідач не знайшов з відкритих реєстрів, баз, банків даних і т.і., а також причини розшуку та в чому полягає порушення правил військового обліку.
28.08.2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запису про порушення ним правил військового обліку.
Слід вказати також, про те, що у відзиві відповідач зазначив про т е, що зокрема посадовими особами відповідача протокол про адміністративне порушення позивачем та постанова про адміністративне правопорушення не складалися.
Станом на день звернення до суду із цим позовом інформацію про розшук ОСОБА_1 та порушення останнім правил військового обліку не вилучено, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України Про військовий обов`язок і військову службу.
Згідно з частинами 1, 3 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною 1 статті 34 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 5 статті 33 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На виконання частини 5 статті 33 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1487, пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин 8, 9 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_6 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних; до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини 1 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями відповідача наведеними у відзиві на позовну заяву, позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку. Протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, і постанова про адміністративне стягнення не виносилась.
Диспозиція статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Відповідно до частини 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
Отже складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Резерв+) про порушення позивачем правил військового обліку.
Проте, докази притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення за порушення правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні.
Відтак, суд вважає, що внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку без законних на те підстав, а саме, за відсутності факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності, призводить до порушення прав позивача.
Оскільки факту притягнення до адміністративної відповідальності позивача не було, протокол чи постанова не складались, суд зазначає, що відповідачем безпідставно внесені відомості до Реєстру про порушення позивачем правил військового обліку.
При цьому, суд не надає оцінку наявності/відсутності правопорушення, передбаченого статтею 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а виходить з того, що протокол чи постанова відносно позивача не складались.
Таким чином, оскільки за приписами частин 8, 9 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відновлення порушених прав позивача належить здійснити шляхом визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 та шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 908,40гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 03.11.2025 року.

Суддя В.В. Ільков