Справа № 420/35800/25
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про повернення позовної заяви
07 листопада 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Лебедєва Г.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.05.2024р. про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності з 28.04.1999р. по 31.12.2003р.
Ухвалою суду від 24.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: уточненої позовної заяви з урахуванням висновків викладених в ухвалі суду; заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.
04.11.2025 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позовні вимоги викладенено в наступній редакції:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.05.2024р. про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності з 28.04.1999р. по 31.12.2003р.
З огляду на викладене, позивач вказує, що поважними причинами строку для звернення до суду з адміністративним позовом є:
1. Перебування території міста Херсона, на якій постійно проживає позивач, з 11.11.2022р. в зоні активних бойових дій (згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376). Наявність реальної небезпеки для життя та здоров`я людей при пересуванні містом через постійні обстріли;
4. Не функціонування місцевого окружного адміністративного суду, до якого позивач міг би звернутися за захистом порушеного права (наказ Херсонського окружного адміністративного суду від 24.02.2022 № 05-04/09 про призупинення роботи суду оприлюднений на сайті Судової влади України);
5. Відсутності належного доступу у м. Херсоні до професійної правничої допомоги у визначений законом строк для оскарження рішення відповідача (в наслідок перебування м. Херсона зоні активних бойових дій).
Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Верховний Суд наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 р. у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 р. у справі № 340/1019/19).
Також суддя зазначає, що інші адвокатські запити, на які позивач посилається в заяві про поновлення строку та які, як стверджує направлялися з метою оскарження рішення про відмову в призначенні пенсії, датовані 03.05.2025 р. та 19.05.2025 р., що також свідчить про те, що позивачу було відомо про прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за його заявою від 28.05.2024р. та про підстави з яких йому відмовлено в призначенні пенсії.
Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Очевидним є те, що після звернення за призначенням пенсії за віком, позивач розраховував на відповідний результат у вигляді прийняття у відведений законодавством строк відповідного рішення пенсійним управлінням про призначення пенсії, а відтак і на щомісячне нарахування та виплату пенсії.
Отже, про не виплату пенсії, яка є щомісячним платежем, та відповідно порушення своїх прав позивач мав дізнатись, в червні 2024 року не отримавши пенсійну виплату.
Також суддя зауважує, що отримання позивачем листа ГУ ПФУ в Херсонській області у відповідь на адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.
З огляду на викладене, суддя вважає неспроможними доводи позивача, що лише 20.06.2025р. стало відомо про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.05.2024р.
Щодо доводів позивача про не функціонування місцевого окружного адміністративного суду, до якого позивач міг би звернутися за захистом порушеного права, суддя зазначає наступне.
Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 18.03.2022 року №11/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд.
При цьому, позивач міг звернутися з позовною заявою як поштою, так і через систему «Електронний суд», а тому доводи позивача щодо не функціонування місцевого окружного адміністративного суду, до якого позивач міг би звернутися за захистом порушеного права, суддя вважає неспроможними.
Суддя критично відноситься до посилання позивача на відсутність доступу до професійної правничої допомоги у м. Херсоні, з огляду на кількість справ, які перебували в провадження судді протягом 2023-2025 років, де позивачами по справі виступали громадяни, які проживають у м Херсоні та в більшості яких позови подавалися до суду саме представниками.
При цьому, позивач вказує, що ним 05.04.2025 р. укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом віддалено, шляхом надсилання поштою підписаного ним екземпляра такого договору за місцезнаходженням адвоката, який перебував в іншому регіоні, що свідчить про відсутність перешкод в отримання правової допомоги навіть за відсутності працюючих офісів адвокатів(адвокатських бюро) в м. Херсоні.
При цьому, позивач не зазначає, які перешкоди були укласти договір віддалено, шляхом надсилання поштою підписаного ним екземпляра такого договору за місцезнаходженням адвоката, який перебував в іншому регіоні, протягом строку звернення до суду.
Крім того, позивач мав право скористатися безоплатною правовою допомогою.
Так, право на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначені Законом України від 02.06.2011 № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону № 3460-VI безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.
Статтею 3 Закону № 3460-VI визначено, що право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця, чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно інформації розміщеної на сайті Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, діяльність якого поширюється на територію Автономної Республіки Крим, Кіровоградської, Миколаївської, Одеської, Херсонської областей та міста Севастополя, отримати послуги системи надання БПД можна отримати дистанційно, зокрема, телефоном, у приватному чаті в Telegram «Безоплатна правнича допомога (консультації)», у приватному чаті у Viber , у (написавши приватне повідомлення сторінці), у Instagram (написавши приватне повідомлення сторінці), звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги (допомоги зі зверненням до суду) можна подати онлайн (для цього необхідно надіслати відповідну заяву на офіційну електронну адресу центру з надання безоплатної правничої допомоги).
Також суддя відхиляє посилання позивача на пошкодження його житлового будинку, як на підставу пропуску строку звернення до суду, оскільки пошкодження будинку, як вказує позивач сталося 14.12.2024 р., тобто після закінчення шестимісячного строку звернення до суду.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Суддя вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.
Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Суд вважає, що позивачем не наведено переконливих та доказово підтверджених причин, які б стали на заваді своєчасного звернення до суду з даним позовом, а тому підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні.
Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для повернення позовної заяви позивачеві.
Оскільки позовна заява була подана в електронній формі, її екземпляр залишається в матеріалах судової справи та не надсилається позивачу.
На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя, -
Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.
Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Суддя Г. В. Лебедєва