Справа № 2-а-2879/11
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2879/11

«06»вересня 2011 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді Шишкіна О.В.
при секретарі Тищенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних Сил про визнання протиправною дію,
04.02.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним нарахування і виплату Харківським університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба йому у неповному розмірі винагороди за тривалість безперервної військової служби строком 20 календарних років та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по недоплаченій частині винагороди у сумі 862 (вісімсот шістдесят дві) грн. 50 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі - Університет) на посаді начальника відділення лабораторії кафедри інженерно-авіаційного факультету Університету, у військовому званні «капітан».
Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 30.11.2010 року № 648 був звільнений з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу, та з 17 грудня 2010 року виключений зі списків особового складу Університету наказом начальника Університету від 17.12.2010 року.
При звільненні, виключенні зі списків особового складу Університету та остаточному грошовому розрахунку з ним з боку Університету не була нарахована і не була виплачена частина винагороди за тривалість безперервної військової служби строком 20 календарних років у сумі 862,50 грн.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та надала до суду свої заперечення, в яких зазначила, що гр. ОСОБА_1 винагорода за тривалість безперервної військової служби була виплачена на підставі «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам`та постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені у позові, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного:
Як вбачається з витягу із наказу начальника Університету (по стройовій частині) від 30 листопада 2010 року № 648 капітан ОСОБА_2 проходив військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил на посаді начальника відділення конструкції літальних апаратів навчальної лабораторії кафедри конструкції та міцності літальних апаратів та двигунів інженерно-авіаційного факультету і наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 30 листопада 2010 року № 648 був звільнений з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу, та 17 грудня 2010 року виключений зі списків особового складу Університету.
Відповідно до норм розділу 32 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260, особам офіцерського складу, строк безперервної календарної військової служби яких складає 20 років виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби у розмірі 1,5 посадового окладу і окладу за військовим званням.
Починаючи з 1 серпня 2010 року строк безперервної календарної військової служби позивача став складати 20 років, що повністю підтверджується Витягом з Послужного списку.
В свою чергу, Університетом була виплачена позивачу тільки частина зазначеної винагороди за тривалість безперервної військової служби строком 20 календарних років у сумі 862,50 грн. відповідно до наказу начальника Університету.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`визначено: «військовослужбовці особи, які проходять військову службу», а частиною 2 статті 24 цього ж Закону визначено: «Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України».
Норма частини другої ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції до внесення 03.11.2006р. змін у Закон), яка була призупинена пунктом 2 Закону України від 17.02.2000р. № 1459-III Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, та норма частини 1 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції після внесення 03.11.2006р. змін у Закон) в частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації замість речового майна поширювалась саме на військовослужбовців. При цьому, особи, які належать до військовослужбовців і на яких поширюється дія Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції Закону на момент звільнення позивача), вичерпно визначені статтями 3 і 5 цього Закону. І, виходячи з вказаних норм позивач з дня звільнення з військової служби і виключення зі списків особового складу, перестав відноситись до категорії військовослужбовців, на яких поширюється дія Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в частині забезпечення військовослужбовців речовим майном, а звідти - і на яких поширюється дія пункту 2 Закону України від 17.02.2000р. № 1459-III Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів. Отже, позивач з дня звільнення з військової служби і виключення зі списків особового складу став відноситись до категорії військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас.
Отже, приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд виходить з того, що позивач є військовослужбовцем, звільненим з військової служби у запас та виключенням із списків особового складу має право на виплату недоплаченої частини винагороди за тривалість безперервної військової служби строком 20 календарних днів у сумі 862 грн.50 коп..
На підставі наведеного, керуючись нормами розділу 32 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»; ст.ст. 11, 17, 71; ч. 3 ст. 112; ст.ст. 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 у неповному розмірі винагороди за тривалість безперервної військової служби строком 20 календарних років.
Стягнути з Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на користь ОСОБА_1 заборгованість по недоплаченій частині винагороди у сумі 862 9вісімсот шістдесят дві) грн.. 50 коп.
На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом 10ти днів з дня проголошення постанови, з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. В. Шишкін