Справа № 160/17519/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Казаковій Л.А.
представника позивача Усенко А.А.
представника відповідача Шморохової А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
Щодо заниження податкових зобов`язань та нездійснення реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 1 517 667,10 грн. за операціями з надання маркетингових послуг ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022», ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДИНГ», позивач вказав, що необхідною умовою застосування п.198.5 ст.198 ПК України та абз.«г» п.198.5 ст.198 ПК України є фактичне придбання відповідних товару / роботи / послуги. За відсутності факту придбання відповідних товару / роботи / послуги, отже є очевидним, що обов?язок нарахування податкового зобов?язання на підставі п.198.5 ст.198 ПК України у платника податків відсутній. Відтак, висновок відповідача про неотримання ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА» маркетингових послуг від ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022», ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДИНГ» на суму ПДВ 1 517 667,10 грн. та висновок про невиконання ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА» обов?язку нарахувати податкове зобов?язання на суму ПДВ 1517667,10 грн. за цими ж послугами, які призначались або почали використовуватись не у господарській діяльності є взаємовиключними, що в свою чергу, підтверджує безпідставність кожного з них. Щодо відмови у бюджетному відшкодуванні на рахунок ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА» суми ПДВ у розмірі 100 000 грн. зазначено, що сформульована відповідачем в акті перевірки підстава для відмови платнику податків у бюджетному відшкодуванні, як повернення платнику податків сум ПДВ у складі ціни за поставлений товар при його реалізації на митній території України за ставкою 20%, не передбачена ані нормою, на яку посилається контролюючий орган, ані будь-якою іншою нормою, як прямо, так й опосередковано. Отже, відмова у бюджетному відшкодуванні на рахунок товариства суми ПДВ у розмірі 100 000 грн., є протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність ст.161 КАС України та запропоновано позивачу протягом десяти днів усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 30 280 грн.
На виконання вимог ухвали суду позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, а саме: надано до суду докази сплати судового збору у вказаному розмірі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 30.07.2025 року об 11:00 год.
На виконання вимог ухвали суду 16.07.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено списання ТМЦ протягом 2024 рок на загальну суму 1 744 586, 34 грн. в кореспонденції рахунків за Кт 281 на Дт 84. ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА» листом №20/02-01 від 20.02.2025 р. надано пояснення а саме: «По списанню товару з метою маркетингового просування продукції формуються проводки Дт 84 кт 28, Дт93 Кт 84 ВЗ реклама та маркетинг». Податкові зобов`язання за такими операціями ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА» самостійно не нараховувались, податкові накладні на списані ТМЦ не складались та не реєструвались у ЄДРПН, як передбачено п.198.5 ст.198 ПК України. На підставі вищевикладеного перевіркою встановлено неправомірне списання протягом 2024 року ТМЦ, як таких що використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку та не містять намір одержати економічний ефект, а також не складено та не здійснено реєстрацію в ЄРПН в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації податкових накладних на загальну суму 1 744 586, 34 грн., сума ПДВ 385 598,24 грн. Таким чином, у сукупності всіх порушень встановлено, що в порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.14.1231 п.14.1 ст.14, п.14.1 ст.44, п.189 ст.189, абз.«г» п.198.5 ст.198 ПК України, внаслідок використання ТМЦ (кави у зернах) не у господарській діяльності підприємства та не нарахування податкових зобов`язань на списані послуги, платником занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму ПДВ 390 670,82 грн., а саме по періодах: січень 2024 року - 1 452,75 грн., травень 2024 року - 493,83 грн.; червень 2024 року - 1 326 грн., жовтень 2024 року -1 800 грн.; грудень 2024 року - 385 598,24 грн.
Проведеним аналізом податкової звітності з ПДВ за січень - грудень 2024 року, встановлено придбання ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА» маркетингових та інформаційно-консультаційних послуг у ТОВ «Мейкап Трейдінг» на загальну суму 1 284 180, 54 грн., в т.ч. ПДВ 214 030, 09 грн., в т.ч. ПДВ 96 416, 62 грн. та ТОВ «ОСАН 2022» на загальну суму 7243322,34 грн., в т.ч. ПДВ 1 207 220, 39 грн. Відповідно до наданих до перевірки актів виконаних робіт встановлено, що ТОВ «Мейкап Трейдінг» надано маркетингові послуги згідно із пунктів договору, але до перевірки не надано інших документів, які б вказували на спосіб надання послуг, вказаних в наведених пунктах договору (як через мережу інтернет надавались послуги по здійсненню просування товарів, надавались послуги з консультування та інформування кінцевих споживачів про особливості товару: чи були надані описи запропонованих товарів, фото товарів, оформлені передпродажні виставкові матеріали, тощо). Крім того, до перевірки не надано документів, які вказують на отримання економічного ефекту від отриманих послуг по просуванню товару кінцевим споживачем. А також не надано документів, які підтверджують чи відбулося збільшення обсягів реалізації товарів через мережу інтернет. Також до перевірки не надано документів, які підтверджують надання інших послуг, обумовлених договором від 01.04.2023 року №РДог-0024. Відповідно наданих до перевірки актів виконаних робіт ТОВ «ОСЕАН 2022» протягом перевіряємого періоду надані послуги ТОВ «ТД Вега Україна» з Розміщення в аптечних закладах друкованого матеріалу, розміщення продукції, визначеної Замовником, на окремих полицях в аптечних закладах. Але, до перевірки не надано документів, яка саме продукція була рекламована, які саме друковані матеріали розміщувались, яким чином здійснювалось розміщення друкованого матеріалу в аптечних закладах; хто саме отримував друковані матеріали (працівники аптечних закладів або відвідувачі). Також до перевірки не надано документів, які підтверджують кількість розміщення друкованої продукції, отриманий економічний ефект від розміщення друкованої продукції та зв`язок вказаних послуг з господарської діяльністю підприємства. Враховуючи викладене, послуги придбані у ТОВ «Агенство мерчендайзингу «Україна», ТОВ «ОСЕАН 2022», ТОВ «Мейкап Трейдінг» використані ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА» всупереч вимогам пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України. Таким чином, сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить те, що метою їх функціонування є створення виключено документообігу по господарським операціям для отримання податкової вигоди. Укладені між ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА», ТОВ «Агенство мерчендайзнгу «Україна», ТОВ «ОСЕАН 2022», ТОВ «Мейкап Трейдінг» договори, зазначені вище не опосередковувались реальним виконанням операцій, яка становить його предмет. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В судове засідання, призначене на 03.09.2025 року, з`явилися представники сторін. Протокольною ухвалою суду від 03.09.2025 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 10.09.2025 року.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову повністю, просила суд у задоволенні позовної заяви відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, викладені усно та письмово, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
1. пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст.189, абз.«г» п.198.5 ст.198 ПК України та Закону №996-XIV платником занижено податкові зобов?язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 1 908 337,92 грн. та відповідно завищено суму від?ємного значення різниці між сумою податкового зобов?язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації з ПДВ) на суму ПДВ 1 908 337,92 грн., що призвело до завищення від?ємного значення з ПДВ у сумі 1 908 337,92 грн. (рядок 21 декларації з ПДВ);
2. пп.«б» п.200.4 та п.п.«в» п.200.14, ст.200 ПК України ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВЕГА УКРАЇНА» відмовлено у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку по податковій декларації за грудень 2024 року на суму 100 000 грн.;
3. п.201.1 ст.201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в ЄРПН на суму ПДВ 1 908 337,92 грн.
ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВЕГА УКРАЇНА» не погодилося з висновками акта перевірки та подало заперечення до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 19.03.2025 року.
1. пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44 п.189.1 ст.189 п.198.1, п.198.2, п.198.3, абз.«г» п.198.5 ст.198 ПК України та Закону №996-ХIV платником занижено податкові зобов?язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 390670,82 грн., завищено суму податкового кредиту на 1 517 667,1 грн. та відповідно завищено суму від?ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) на суму ПДВ 1908337,92 грн., що призвело до завищення від?ємного значення з ПДВ у сумі 1 908 337,92 грн. (рядок 21) декларації з ПДВ за грудень 2024 року;
2. п.201.1.п.201.10 ст.201 ПК України, п.5, п.12, п.15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВЕГА Україна» не виписано та не зареєстровано протягом граничного строку податкові накладні на суму ПДВ 390 670,82 грн. за період січень - грудень 2024 року.
1. пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.189.1 ст.189 п.198.1, п.198.2, п.198.3, абз.«г» п.198.5 ст.198 ПК України та Закону №996-ХIV платником занижено податкові зобов?язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 390670,82 грн., завищено суму податкового кредиту на 1 517 667,1 грн. та відповідно завищено суму від?ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) на суму ПДВ 1908337,92 грн., що призвело до завищення від?ємного значення з ПДВ у сумі 1 908 337,92 грн. (рядок 21) декларації з ПДВ за грудень 2024 року;
2. п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, п.5, п.12, п.15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВЕГА Україна» не виписано та не зареєстровано протягом граничного строку податкові накладні на суму ПДВ 390 670,82 грн. за період січень 2024 року - грудень 2024 року.
На підставі висновків згаданих вище актів перевірки від 27.02.2025 року та від 02.05.2025 року контролюючим органом були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення, а саме від 09.05.2025 р.:
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Пунктом 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 ЦК України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу
Згідно із пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.
За п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно із п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 1095 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 19.08.2024 року у справі №1.380.2019.002186.
Певні недоліки оформлення первинних документів не є самостійною підставою для висновків про нереальність господарських операцій, відомості про які несуть в собі надані інші первинні документи на підтвердження реальності відповідних операцій.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі №1.380.2019.001522, від 13.01.2021 року у справі №826/506/16.
Верховними Судом вже сформована стала та послідовна практика щодо застосування наведених норм права. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19, виснувала, зокрема, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Такий висновок Велика Палата зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону № 996-XIV, згідно із якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата тлумачила як таку, в якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів.
Стосовно порушення ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.189.1 ст.189, абз.«г» п.198.5 ст.198 ПК України та Закону №996-XIV занижено податкові зобов?язання з податку на додану вартість на суму ПДВ 5 072,58 грн., внаслідок використання ТМЦ (кави у зернах) не у господарській діяльності підприємства, та не нарахування податкових зобов`язань на списані послуги, платником занижені податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 390 670,82 грн., а саме по періодах: січень 2024 року - 1 452,75 грн., травень 2024 року - 493,83 грн., червень 2024 року - 1 326 грн., жовтень 2024 року - 1 800 грн., грудень 2024 року - 385 598,24 грн.
Відповідач у акті перевірки від 02.05.2025 року вказує, що ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" у період з січня по грудень 2024 року отримано від ТОВ «Груша УА» податкові накладні на загальну суму 30 435,48 грн., у тому числі ПДВ 5 072,58 грн. з номенклатурою товару - кава у зернах, а саме: №13, №3, №12, №10. За перевіряємий період до складу податкового кредиту віднесені наступні суми податку на додану вартість: січень 2024 року - 1 452,75 грн., травень 2024 року - 493,83 грн., червень 2024 року - 1 326 грн., жовтень 2024 року - 1 800 грн. Документів щодо підтвердження отримання товару та використання товару (кави в зернах) в межах господарської діяльності не надано. Крім того, перевірки встановлено списання ТМЦ протягом 2024 року на загальну суму 1 744 586,34 грн. в кореспонденції рахунків за КТ 281 на Дт 84.
При цьому, позивачем в податковій звітності з ПДВ за перевіряємий період січень - грудень 2024 року відображено показник у рядку 4.1 та рядку 4.2 декларацій у сумі ПДВ 471571 грн. у зв`язку з нарахуванням податкових зобов`язань саме по списаним ТМЦ з метою маркетингового просування, списаним ТМЦ як нестачі і втрати від псування цінностей, та ТМЦ, що використані в операціях, що не є господарською діяльністю.
Також, протягом 2024 року було складено та зареєстровано податкові накладні з типом причини 15 у зв?язку з продажом товарів з перевищенням ціни придбання товарів над ціною реалізації товарів та зареєстровано відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України на загальну суму 108 213,49 грн., сума ПДВ 21 465,17 грн. Податкові накладні: №5872 від 19.04.2024 року, №7 від 04.12.2024 року, №8488 від 26.11.2024 року, №8489 від 28.11.2024 року, №8863 від 24.12.2024 року, №8864 від 24.12.2024 року, №8865 від 24.12.2024 року, № 8866 від 24.12.2024 року, № 8867 від 24.12.2024 року, №8868 від 24.12.2024 року було відображено у складі податкових зобов?язань декларації у рядках 1.1, 1.2.
Стосовно порушення ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.2 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України та Закону №996-XIV завищено суму податкового періоду за період січень грудень 2024 року на загальну суму 1 517 667,10 грн., а саме по послугам отриманим ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ» на суму ПДВ 214 030,09 грн., ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна» на суму ПДВ 96 416,62 грн., та ТОВ «ОСАН 2022» на суму ПДВ 1 207 220,39 грн., по періодам: січень 2024 року 123 078,20 грн., лютий 2024 року 129 466,30 грн., березень 2024 року 147 405,75 грн., квітень 2024 року 100 967,87 грн., травень 2024 року - 92 277,59 грн., червень 2024 року 100 899,58 грн., липень 2024 року 72 437,41 грн., серпень 2024 року 106 265,59 грн., вересень 2024 року 111 671,63 грн., жовтень 2024 року - 161 477,98 грн., листопад 2024 року - 165 899,61 грн., грудень 2024 року 205 819,59 грн.
Стосовно придбання ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" маркетингових послуг у ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», відповідач у акті перевірки від 02.05.2025 року вказує, що відповідно до договору від 01.04.2023 року №PДог-0024 року про надання маркетингових послуг (мерчандайзинг), ТОВ "Агентство мерчандайзингу "Україна" повинно надавати ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" послуги з передпродажної підготовки товару, послуги з викладення товару, послуги з виготовлення та розміщення цінників, послуги підйому товару зі складу та послуги про кількість фейсів на полицях. Відповідно наданих до перевірки актів виконаних робіт встановлено, що ТОВ "Агентство мерчандайзингу Україна" надано лише маркетингові послуги (передпродажна підготовка). В актах виконаних робіт не вказано про надання будь-яких інших послуг, надання яких обумовлено договором. Факт надання ТОВ "Агентство мерчандайзингу "Україна" інших послуг, зазначених в договорі, не зазначено. Також до перевірки не надано документів, які підтверджують надання інших послуг, обумовлених договором від 01.04.2023 року №РДог-0024 року. Відповідно до ЄРПН у період січень 2024 року - грудень 2024 року ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна» надавало маркетингові послуги ще 73 замовникам послуг. Крім того, на підприємстві ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна» у 2024 році працювало 2 особи, що вказує взагалі на неможливість надання послуг з викладення товару, з виготовлення та розміщення цінників, підйому товару зі складу та послуг про кількість фейсів на полицях, та інших послуг, вказаних в договорі.
Так, 01.04.2023 року між ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна» та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" укладено договір маркетингові послуги (мерчандайзинг) №РДог-0024, предметом якого визначено, що виконавець забезпечує комплекс заходів, спрямованих на стимулювання збуту продукції зазначеної у додатках до поточного договору, а замовник оплачує ці послуги, у термін, зазначений до цього договору.
На виконання умов договору складено податкові та видаткові накладні, зазначені в акті перевірки від 02.05.2025 року.
Розрахунки з ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна» відбувались на підставі платіжних доручень зазначених в акті перевірки від 02.05.2025 року.
Тобто видаткові накладні були складені належним чином та розрахунок відбувся у повному обсязі, про що відповідачем не заперечується.
Позивач в позові вказав, що ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна» на підтвердження погодження та виконання послуг на власному веб-сайті надавались в електронному вигляді відповідні фото-звіти про розміщення продукції замовника у певній торговій точці, в певні дату та час. Також, наявна вся інформація про замовлені / отримані послуги від виконавця (фото-звіти за дислокацією торгових точок, асортиментний перелік продукції за дислокацією торгових точок, про хід виконання послуги у певній торговій точці в режимі реального часу, план виконання робіт, звіти по товарних позиціях, фото-звіти з можливістю коментарів / завдань.
Стосовно придбання ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" маркетингових послуг у ТОВ «МЕЙКАП ТРЕДІНГ», відповідач у акті перевірки від 02.05.2025 року вказує, що відповідно наданих до перевірки актів виконаних робіт встановлено, що ТОВ "МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ" надано маркетингові послуги згідно із пунктів договору, але до перевірки не надано інших документів, які б вказували на спосіб надання послуг, вказаних в наведених пунктах договору (як через мережу Інтернет надавались послуги по здійсненню просування товарів, надавались послуги з консультування та інформування кінцевих споживачів про особливості товару: чи були надані описи запропонованих товарів, фото товарів, оформлені передпродажні виставкові матеріали, тощо). Крім того, до перевірки не надано документів, які вказують на отримання економічного ефекту від отриманих послуг по просуванню товару кінцевим споживачам. А також не надано документів, які підтверджують чи відбулося збільшення обсягів реалізації товарів через мережу Інтернет. Також до перевірки не надано документів, які підтверджують надання інших послуг, обумовлених договором від 01.04.2023 року №РДог-0024 року.
Так, 01.02.2023 року між ТОВ «МЕЙКАП ТРЕДІНГ» та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" укладено договір про надання маркетингових послуг №0102-2МР, предметом якого визначено, що виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги в обсязі та на умовах, що погодженні сторонами, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю належним чином надані послуги.
На виконання умов договору складено податкові та видаткові накладні, зазначені в акті перевірки від 02.05.2025 року.
Розрахунки з ТОВ «МЕЙКАП ТРЕДІНГ» відбувались на підставі платіжних доручень зазначених в акті перевірки від 02.05.2025 року.
Тобто видаткові накладні були складені належним чином та розрахунок відбувся у повному обсязі, про що відповідачем не заперечується.
ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" до акту перевірки від 02.05.2025 року також долучено акти здачі-приймання робіт (надання послуг) від 29.02.2024 року №528789, від 30.04.2024 року №ЦБ-992138, від 30.06.2024 року №ЦБ-1368552, від 31.01.2024 року №302080, від 29.03.2024 року №754754, від 31.05.2024 року №ЦБ-1203191, від 12.08.2024 року №ЦБ-1694416, від 21.10.2024 року №ЦБ-2094115, від 30.09.2024 року №ЦБ-1992044, від 30.11.2024 року №ЦБ-2434117, від 30.08.2024 року №ЦБ-1793070, від 31.10.2024 року №ЦБ-2209159, від 31.12.2024 року №ЦБ-2640394.
Позивач в позові зазначив, що придбаний у ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" товар реалізується ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ» кінцевим споживачам переважно через власний веб-сайт (Інтернет-магазин), який, в свою чергу, і є місцем надання маркетингових послуг. Суть послуг, що надаються ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ» зводиться переважно до інформування та консультування кінцевих споживачів, які мають намір замовити товар в Інтернет-магазині щодо особливостей товарів ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА», які пропонуються для продажу через цей магазин. Пунктом 6.5 договору №16/03-1ПМ від 16.03.2020 року передбачено право покупця повернути або обміняти нереалізований товар. Пунктом 7.9 договору про надання маркетингових послуг від 01.02.2023 року №0102-2MР визначено, що у випадку розірвання сторонами (стороною) або припинення з будь-яких підстав договору поставки №16/03-1ПМ від 16.03.2020 року, цей договір вважається автоматично розірваним (припиненим). Отже, умови вищенаведених договорів повністю розкривають мету, зміст, обопільну необхідність (зацікавленість) як надання, так і отримання відповідних послуг, які, зрештою, забезпечують рух товарів ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" до кінцевого споживача.
На підтвердження фактичного надання маркетингових послуг за договором про надання маркетингових послуг №0102-2MР від 01.02.2023 року ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ» та ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА» складено відповідні звіти про надання послуг, акти виконаних послуг, які містять, зокрема, інформацію про місце, зміст та обсяг послуг, розрахунок вартості послуг наданих у відповідному календарному місяці, а саме: місце надання послуг - Make uр, суть (спосіб виконання) послуги - інформування та консультування кінцевих споживачів щодо особливостей товарів замовника, їх переваг, асортименту, способів використання, якостей, функціональних особливостей, кількість консультацій, вартість однієї консультації, загальну вартість консультацій в періоді, підсумок щодо наданих послуг - реалізований промо-захід забезпечив конкурентні переваги продукції для формування переконання потенційних покупців здійснити покупку посприяв поліпшенню іміджу торгової марки.
Стосовно придбання ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" маркетингових послуг у ТОВ «ОСАН 2022», відповідач у акті перевірки від 02.05.2025 року вказує, що відповідно наданих до перевірки актів виконаних робіт ТОВ "ОСАН 2022" протягом перевіряємого періоду надані послуги ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" з розміщення в аптечних закладах друкованого матеріалу, розміщення продукції, визначеної замовником, на окремих полицях в аптечних закладах. Але, до перевірки не надано документів, яка саме продукція була рекламована, які саме друковані матеріали розміщувались, яким саме чином здійснювалось розміщення друкованого матеріалу в аптечних закладах; хто саме отримував друковані матеріали (працівники аптечних закладів або відвідувачі). Також до перевірки не надано документів, які підтверджують кількість розміщення друкованої продукції, отриманий економічний ефект від розміщення друкованої продукції та зв?язок вказаних послуг з господарською діяльністю підприємства. Отже, послуги отриманні від ТОВ "Агентство мерчандайзингу "Україна", ТОВ «ОСАН 2022», ТОВ "МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ" без мети здійснення господарської діяльності, а лише для документообігу, з метою надання вигоди ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА".
Так, 01.12.2022 року між ТОВ «ОСАН 2022» та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" укладено договір про надання послуг №01-12/22, предметом якого визначено, що виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги передбаченні цим договором, а замовник зобов`язується приймати надані послуги та здійснювати їх оплату.
На виконання умов договору складено податкові та видаткові накладні, зазначені в акті перевірки від 02.05.2025 року.
Розрахунки з ТОВ «ОСАН 2022» відбувались на підставі платіжних доручень зазначених в акті перевірки від 02.05.2025 року.
Тобто видаткові накладні були складені належним чином та розрахунок відбувся у повному обсязі, про що відповідачем не заперечується.
Позивач в позові зазначив, що придбаний за договором поставки (реалізації) №06/12-22-ВУ від 06.12.2022 року товар поставляється ТОВ «ОСАН 2022» до аптечної мережі підприємств, перелік та дислокація аптек (торгових точок) яких зазначені у звітах до актів наданих послуг. Для забезпечення виконання договору на надання послуг №01-12/22 від 01.12.2022 року, укладеного із ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА", ТОВ «ОСАН 2022» укладено відповідні договори на надання маркетингових послуг з підприємствами-власниками аптек, зазначеними у звітах до актів наданих послуг, як із субпідрядниками. Відповідно до п.4.1 договору поставки (реалізація) №06/12-22-ВУ від 06.12.2022 р. покупець розраховується за фактично реалізований товар один раз на 30 календарних днів. Отже, місцями надання послуг за вищенаведеними договорами про надання послуг (розміщення товару, інформації про товар, проведення презентацій, тощо) є будь-які аптечні заклади (заклади аптечної мережі), в яких такі послуги можуть бути надані, та фактично надаються (надавались) підприємствами-власниками аптек, як субпідрядниками ТОВ «ОСАН 2022», зокрема, заклади аптечної мережі, до якої ТОВ «ОСАН 2022» здійснює поставку товару, придбаного у ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА". На підтвердження фактичного надання маркетингових послуг за договором на надання послуг №01-12/22 складено відповідні звіти до актів надання послуг, акти наданих послуг, які містять, зокрема, інформацію про місця, зміст та обсяг послуг, розрахунок вартості наданих у відповідному календарному місяці послуг, а саме: назва, адреса, власник аптечного закладу, в якому надавалась послуга, суть (зміст) послуги - розміщення друкованих матеріалів згідно зразків / розміщення продукції в аптечному закладі / презентація продукції, тривалість надання послуг, вартість одиниці / загальна вартість послуг.
При цьому, суд зауважує, що надані позивачем до перевірки акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за період, що перевірявся, містять необхідну інформацію та реквізити, що дозволяє визначити зміст господарських операцій позивача з контрагентами, є достатньо деталізованими та складеними відповідно до вимог чинного законодавства, яке визначає вимоги до первинних бухгалтерських документів.
Суд зазначає, що жодна норма укладених договорів не встановлює обов`язку для виконавця зазначати конкретну назву документа чи електронного файлу, які підготовлені виконавцем на замовлення замовника, визначати конкретного фахівця, відповідального за контроль якості виконання заявок, розгляд пропозицій, коригування замовника щодо надання відповідного виду послуг.
Визначення конкретного виконавця та особи, яка контролює якість виконуваних послуг, є правом виконавця, яке він використовує на власний розсуд в ході надання послуг з адміністрування господарської діяльності.
Незалежно від визначення конкретного фахівця за відповідний напрям роботи, відповідальним за кінцевий результат надання послуг перед замовником залишається виконавець.
Так, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг, а так само відтворення в актах виконаних робіт (наданих послуг) такого ж самого переліку послуг, що й зазначені в специфікаціях, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.
Викладене правозастосування узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду (постанови від 12.02.2020 року по справі №813/3577/13-а, від 20.03.2020 року у справі №560/3956/18, від 02.04.2020 року по справі №160/93/19, від 15.04.2020 року по справі №240/5420/18, від 02.07.2020 року по справі № 560/711/19).
Суд вказує, що Верховний Суд у постановах від 27.02.2020 року (справа №813/7081/14, № 814/120/15), від 03.10.2019 року (справа № 813/4079/15), від 10.09.2019 року (справа №814/2412/17), від 02.04.2020 року (справа № 160/93/19), від 13.08.2020 року (справа №520/4829/19) визнав, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.
Тому суд приходить висновку, що контролюючим органом в акті перевірки не доведено невідповідності господарської операції цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення такої операції не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Весь перелік документів, наданий позивачем в ході проведення перевірки (договір, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), платіжні інструкції), об`єктивно підтверджує та доводить факт реальності господарських взаємовідносин з ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна» та ТОВ «ОСАН 2022» в рамках надання послуг з маркетингу.
Зазначені послуги використані позивачем у власній господарській діяльності, носять реальний характер, спрямовані на фактичний рух активів та відповідають принципу економічної доцільності.
Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що господарські операції між позивачем та ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022» фактично не відбулась, працівниками контролюючого органу не було надано та зазначено.
Суд зауважує, що презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного.
Однак, фахівцями контролюючого органу не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій між позивачем та його контрагентами, як і не доведено, що зміст укладеного між ними правочину не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів, або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, вказаними в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.
Верховний Суд в постанові від 29.01.2020 року № 916/922/19 та від 20.03.2020 року у справі №560/3956/18 зазначав, що не визначення певної інформації при оформленні актів здачі-приймання робіт (надання послуг), звітів про надані послуги, не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема, інших первинних документів, слідує, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю відбувся.
Щодо посилання відповідача на відсутність у ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна» трудових ресурсів, суд вказує на таке.
Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постановах від 03.10.2019 року у справі №811/3223/14, від 16.04.2020 року у справі №810/3443/18, від 30.09.2021 року у справі №400/1986/19 та фактично відповідає і позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 07.07.2022 року (справа №160/3364/19), відповідно до якої податкова інформація, на підставі якої контролюючий орган робить висновки про відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів, носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки така інформація не відповідає критерію юридичної значимості, не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону та сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень.
Крім того, Верховний Суд зазначав, що податкове законодавство не містить положень, які б дозволяли контролюючому органу оцінювати витрати суб`єкта господарювання з точки зору їх доцільності, раціональності та ефективності, платник здійснює фінансово-господарську діяльність на власний ризик, а тому вправі самостійно оцінювати її ефективність та доцільність.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків даних податкового обліку.
Дії позивача за господарськими операціями з ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022» спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту від господарської діяльності, а відтак, вони є економічно виправданими, що дають останньому право на отримання податкової вигоди.
Крім того, контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).
Твердження відповідача про нереальність господарської операції з надання маркетингових послуг ґрунтується виключно на не доведених припущеннях, без будь-якого доказового підтвердження власної позиції, яка є помилковою та такою, що спростовується належно оформленими первинними документами.
При цьому, оцінюючи наслідки господарської операції між виконавцем та замовником, суд наголошує, що надані ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" первинні документи дають можливість визначитися з їх суттю, змістом та обсягом, ідентифікувати учасників та перевірити правильність відображення операцій в податковому обліку, а відтак товариством поданий весь необхідний перелік первинної документації на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами, а також того, що укладення договорів мало на меті настання дійсних правових наслідків, що обумовлені такими договорами.
Суд також погоджується з твердженням позивача, стосовно того що відповідач зазначаючи, що з усього переліку маркетингових послуг, отриманих товариством, послуги отримані саме від ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022», ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДИНГ» могли бути надані працівниками ТОВ «ТД «ВЕГА УКРАЇНА», не наводить підстав для такого висновку або ж критеріїв його виявлення.
Також, про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, не здійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19 підтвердила, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.
Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Суд доходить висновку, що контролюючим органом в акті перевірки не надано належних та беззаперечних доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій між позивачем та ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022», як і не доведено, що зміст укладених між ними правочинів не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів, або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Контролюючим органом не доведено та не надано належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його контрагента, а саме: судових рішень, вироків, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення товариством господарської операції за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Відповідач не довів, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕГА УКРАЇНА" було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з контрагентами позивача за господарськими операціями з ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022» було виключно одержання податкової вигоди.
Суд зазначає, що за результатами здійсненої господарської операції з контрагентами ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022» позивачем було отримано економічний ефект у вигляді прибутку, який оподаткований ним у встановленому законом порядку (декларування та сплата податкових зобов`язань), обґрунтована розумною економічною причиною та не спрямована на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Сплата на користь ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022» плати за послуги з маркетингу відповідно до умов укладених договорів призвела до збільшення податкових зобов`язань товариства, зокрема, з податку на додану вартість, які були задекларовані в установленому законом порядку, що підтверджено актом перевірки.
Суд зауважує, що на момент укладення договору та вчинення господарської операції ТОВ «МЕЙКАП ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Україна», ТОВ «ОСАН 2022» були зареєстровані в установленому законом порядку, у тому числі як платники податків та які подавали податкову звітність в установленому законом порядку, не мав статусу ризикового, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання господарських договорів з ним у товариства не було.
Враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що висновки здійснені податковим органом в акті про перевірки є неповними, оскільки здійснені без належного обґрунтування наданих документів та без урахування усіх обставин, що мають істотне значення, як наслідок прийняте на підставі такого акту спірні податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправним та відповідно скасуванню.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Щодо сплаченого позивачем судового збору за подання позову, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 30 280 грн.
Відтак, відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору розмірі 24 224 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 10.10.2025 року.

Суддя К.С. Кучма