Справа № 160/20069/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
10.07.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
- визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо часткового нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , зазначені у Довідці про грошовий дохід від 17.06.2025 протиправними;
- відшкодувати шкоду завдану військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 у сумі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 під час захисту Батьківщини, виконуючи бойове завдання поблизу міста Курахове Покровського району Донецької області внаслідок атаки ворожого дрона, під час відбиття збройної агресії російської федерації проти України отримав вибухову травму, вогнепальне уламкове сліпе поранення. Проте, за час перебування ОСОБА_1 на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням під час захисту України йому не було нараховано додаткову грошову винагороду, що суперечить нормам постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, згідно з якої до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Позивач 05.06.2025 звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив нарахувати та виплатити додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні, нарахувати та виплатити додаткову винагороду за час перебування у відпустці для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за постановою військово-лікарської комісії. Проте на цей час відповідну винагороду йому виплачено не було.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
18.07.2025 через підсистему "Електронний Суд" представник позивача Суботін Г.Г. подав до суду клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати у військової частини НОМЕР_1 належним чином завірену копію картки особового рахунку, довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 з грудня 2024 по теперішній час із зазначенням всіх видів нарахувань (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавки за вислугу років, одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за спірний період з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025.
В обгрунтування клопотання зазначив, що представник позивача в інтересах позивача звертався до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом за Вих. №10/06, в якому просив надати докази про нарахування та здійснення виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, а саме належним чином завірену копію картки особового рахунку із зазначенням всіх видів додаткової грошової винагороди.
З огляду на відсутність зазначеної інформації, просив суд її витребувати у відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 витребувано судом належним чином завірену копію картки особового рахунку, довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 з грудня 2024 по теперішній час із зазначенням всіх видів нарахувань (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавки за вислугу років, одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за спірний період з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025 та зупинено провадження у справі до надання доказів Військовою частиною НОМЕР_1 .
28.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. Згідно Довідки від 13.07.2025 № 1634/ФЕС/3474 про нараховане та виплачене солдату ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду за період проходження служби з 19.11.2024 по 30.06.2025 у Військовій частині НОМЕР_1 , позивач за січень 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 54 838,71 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 31 день у січні = 3 225,80 грн за один календарний день січня 2025 року З 13.01.2025 по 29.01.2025 становить 17 календарних днів 17 календарних днів х 3225,80 за один календарний день січня 2025 року = 54 838,71 грн розмір додаткової винагороди позивача за січень 2025.
У червні 2025 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 03.06.2025. В результаті розгляду рапорту від 03.06.2025 було внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 № 818 Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за січень 2025 року, а саме: солдату ОСОБА_2 скасовано виплату додаткової винагороди за період з 13.01.2025 по 29.01.2025 та доповнено пункт 47 додатку 6 Про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку із отриманням пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько експертної) комісії наступного змісту: доплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн за період з 13.01.2025 по 31.01.2025 на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №392/д/1853; Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №160326/19 від 10.02.2025, видана КНП Криворізька міська лікарня №16 м. Кривий Ріг. (Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.06.2025 № 3812 додається до відзиву). Отже, Військова частина НОМЕР_1 у безспірному порядку має здійснити виплату позивачу за два дні січня 2025 року, а саме: 30.01.2025 та 31.01.2025 з розрахунку: 2 х 3225,80 = 6 451,6 грн розмір додаткової винагороди позивача за 30 та 31 січня 2025 року. Так як наказ від 24.06.2025 № 3812 про внесення змін було прийнято 24.06.2025, Військова частина НОМЕР_1 як бюджетна установа здійснить виплату після надходження коштів з Державного бюджету України.
Позивач за лютий 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 64 285,71 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 28 днів у лютому 2025 = 3571,42 грн за один календарний день лютого 2025 року. З 01.02.2025 по 10.02.2025 та з 19.02.2025 по 26.02.2025 становить 18 календарних днів. 18 календарних днів х 3571,42 за один календарний день лютого 2025 року = 64 285,71 грн розмір додаткової винагороди позивача за лютий 2025.
01.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій звертає увагу суду, що вказаний відзив підписаний 26.07.2025 особою, яка не має відповідних повноважень, а саме фізичною особою ОСОБА_3 , хоча останній не має права представляти інтереси відповідача, оскільки не є адвокатом, про що свідчить відсутність відповідних документів в матеріалах справи, у зв`язку із чим відзив не може бути взятий судом до уваги та підлягає поверненню. Також просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
01.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про зміну та збільшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача зазначає, що для захисту прав позивача, в порядку, встановленому ст. 47 КАС України, просить суд прийняти заяву про збільшення позовних вимог, доповнивши позовні вимоги наступними:
- визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо часткового нарахування та виплати грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 , зазначені у Довідці про грошовий дохід від 17.06.2025 протиправними;
- відшкодувати шкоду завдану військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 у сумі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розглядаючи клопотання по суті суд зазначає наступне.
Позивач звернувся до суду 10.07.2025 з метою захисту порушених на цей момент прав.
Відповідно до частини 1 статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд зазначає, що предмет позову становить матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен постановити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер і бути в юрисдикції судового органу. Змістом позову є спір про право або спір про факт.
За змістом положень ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, якщо вони пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Зміна предмету адміністративного позову здійснюється шляхом заміни одних позовних вимог іншими, доповненням позовних вимог новими, вилученням деяких із позовних вимог, пред`явленням цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
Водночас, загальноприйняте тлумачення терміну/дії "зміна" передбачає зміну чого-небудь чимось іншим, перетворення чогось у дещо інше, наприклад, відносно даної ситуації, передбачає зміну (заміну) предмету позову іншим предметом, а не фактичне формування в рамках існуючого позову іншого (додаткового/нового) позову, що забезпечує при здійсненні адміністративного процесу дотримання принципу правової визначеності по відношення до всіх учасників процесу, як складової принципу верховенства права.
Тобто, під зміною предмету позову розуміється заявлення інших вимог, замість раніше визначених, при збереженні раніше існуючих підстав позову. Заявлення нових (додаткових) вимог не є зміною предмету позову, а є заявленням нових вимог, що не допускається за правилами ст. 47 КАС України.
Відтак, подання відповідної заяви не повинно призводити до заявлення по суті нового адміністративного позову.
Суд зазначає, що позовні вимоги про збільшення сум недонарахованої та невиплаченої додаткової грошової винагороди за конкретний період є фактично новим предметом та підставою позову, оскільки права позивача у цій частині не були порушені на момент звернення до суду із цим позовом та виникли пізніше звернення до суду - 01.08.2025.
Відтак, у задоволенні заяви слід відмовити.
06.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Військова частина НОМЕР_1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
24.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
25.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 поновлено провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Солдат ОСОБА_1 , який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .
26.11.2024 під час захисту Батьківщини, виконуючи бойове завдання поблизу міста Курахове Покровського району Донецької області внаслідок атаки ворожого дрона, під час відбиття збройної агресії російської федерації проти України отримав вибухову травму, вогнепальне уламкове сліпе поранення медіально-задньої поверхні лівого коліна зі стороннім тілом, цефалгічний синдром, посттравматична нейропатія лівого малогомілкового нерва, акубаротравма з перфорацією барабанної перетинки AD, шум у вухах суб`єктивний, що зазначено у Первинній медичній картці (копія додається) та довідці про обставини травми №392/ д/1853 від 01.12.2024.
З 27.11.2024 по 04.12.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня №4», що підтверджується довідкою від 27.11.2024 та Випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 04.12.2024, та згідно з останньої йому було встановлено діагноз баротравма вуха, відкрита рана коліна, хронічний посттравматичний головний біль, травма малогомілкового нерва у ділянці гомілки, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, шумові ефекти внутрішнього вуха, шум у вухах.
Відповідно до направлення від 05.12.2024 та направлення від 06.12.2024 ОСОБА_1 було направлено на додаткове обстеження до лор-лікаря, невропатолога і консультацію нейрохірурга.
У подальшому згідно з довідкою військово-лікарської комісії №109/1 від 17.12.2024 ОСОБА_1 було надано відпустку для лікування після тяжкої травми, отриманої під час захисту Батьківщини строком 30 календарних днів.
Згідно виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №160326/19 ОСОБА_1 лікувався в КНП «Криворізька міська лікарня №16» з 13.01.2025 до 10.02.2025 з діагнозом мінно-вибухова травма, вогнепальним осколковим сліпим пораненням лівого колінного суглобу з наявністю стороннього тіла металевої щільності, посттравматична невропатія лівого малогомілкового нерву внаслідок ВОСП, парез лівої стопи з порушенням функцій ходи, ЗЧМТ, струс головного мозку, атено-цефалгічний синдром, наслідки баротравми вуха, двобічна сесноневральна приглухуватість, СПО, видалення стороннього тіла з лівої гомілки.
У період з 19.02.2025 по 19.03.2025 перебував на лікуванні в КП «Криворізька центральна районна лікарня» з діагнозом множинні травми гомілки, мінно-вибухова травма, вогнепальне осколкове поранення лівого колінного суглобу з наявністю стороннього тіла металевої щільності, посттравматична невропатія лівого малогомілкового нерву внаслідок ВОСП, парез лівої стопи з порушенням функцій ходи, ЗЧМТ, струс головного мозку, атено-цефалгічний синдром, наслідки баротравми вуха, двобічна сенсоневральна приглухуватість, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1363.
Відповідно до Консультаційного висновку спеціаліста від 04.04.2025 було проведено Аудіограму на підставі якої встановлено діагноз наслідки ВТ у вигляді нейросенсорної приглухуватості II ст. справа помірного ступеня при втраті слуху 48,75 дб та II ст. зліва помірного ступеня при втраті слуху 45 дб.
Відповідно до Протоколу обстеження від 15.04.2025 виявлено ЕМг ознаки осередкового демієлізіюче ураження малогомілкового нерву ліворуч, переважно поверхневої гілки, на рівні фібулярного каналу, зі зниженням функціональної активності.
Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №е5260 знаходився на лікуванні у відділенні церебральної нейрохірургії КЗ «ДОКЛМ» з 06.05.2025 по 20.05.2025 з діагнозом бойова травма, посттравматична нейропатія малогомілкового нерву справа з нижнім монопарезом, вираженим міоточнічним синдромом, СПО, невроліз та деккомпресія лівого малогомілкового нерву в ділянці фібулярного каналу.
Проте, за час перебування ОСОБА_1 на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням під час захисту України йому не було нараховано додаткову грошову винагороду, що суперечить нормам постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, згідно з якої до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Позивач 05.06.2025 звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив надати копію картки особового рахунку з грудня 2024 по теперішній час із зазначенням всіх видів нарахувань, нарахувати та виплатити додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого тяжкого поранення в закладах охорони здоров`я у період з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025, нарахувати та виплатити додаткову винагороду за час перебування у відпустці для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за постановою військово-лікарської комісії.
Проте на цей час відповідну винагороду йому виплачено не було, а Військова частина у відповідь надала довідку про грошовий дохід від 17.06.2025 про заробіток ОСОБА_1 з грудня по травень 2025, які не дозволяють встановити, якими є складові заробітку позивача, у зв`язку із чим не можуть бути належними та допустимими доказами про виплату позивачу додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого тяжкого поранення в закладах охорони здоров`я у період з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025, оскільки в наданих відповідачем документах не указано кожен окремий місяць спірного у цій справі періоду з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025, за який було здійснено нарахування позивачу додаткової винагороди, сума такої додаткової винагороди та інші відомості, які можуть свідчити про нарахування позивачу додаткової винагороди за спірний період; а також доказів про виплату позивачу додаткової винагороди, у яких було б указано кожен окремий місяць спірного у цій справі періоду з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025, за який було здійснено виплату позивачу додаткової винагороди, сума такої додаткової винагороди та інші відомості, які можуть свідчити про виплату позивачу додаткової винагороди за спірний період.
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 ст.2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Відповідно до Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і дотепер.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З метою виконання вимог Постанови № 168 та врегулювання правовідносин щодо виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України передбаченого цією постановою грошового забезпечення, Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Наказ № 164).
У пункті 2 Наказу № 164-АГ зазначено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців,. Цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;
виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
Відповідно до п.3 Наказу № 164-АГ склад органів та підрозділів Держприкордонслужби, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначати наказом Голови Державної прикордонної служби України у відповідності до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:
бойового наказу (бойового розпорядження);
журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);
рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих aбo оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях у виконанні бойових (спеціальних) завдань із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
В абз.2 ч.1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок №260).
Згідно положеннями розділу XVI цього Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема, за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
В розділі XXXIV Порядку №260 видно, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у п.2 цього розділу, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Разом з тим, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів повинна бути підтверджена, зокрема, такими документами: бойовим наказом (бойовим розпорядженням); журналом бойових дій; рапортом командира підрозділу (групи) про участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно Довідки від 13 липня 2025 року 1634/ФЕС/3474 про нараховане та виплачене солдату ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду за період проходження служби з 19.11.2024 по 30.06.2025 у військовій частині НОМЕР_1 (в розрізі місяців з розбивкою по кожному виду грошового забезпечення, утриманнях які проводилися, а також те що перераховувалося на картковий рахунок) у відповідності до розрахунково-платіжних відомостей (надалі Довідка від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474).
Позивач за січень 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 54 838,71 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 31 день у січні = 3 225,80 грн за один календарний день січня 2025 року.
З 13.01.2025 по 29.01.2025 становить 17 календарних днів 17 календарних днів х 3225,80 за один календарний день січня 2025 року = 54 838,71 грн розмір додаткової винагороди позивача за січень 2025.
У червні 2025 року солдат ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 03.06.2025. В результаті розгляду рапорту від 03.06.2025 було внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 № 818 Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за січень 2025 року, а саме: солдату ОСОБА_1 скасовано виплату додаткової винагороди за період з 13.01.2025 по 29.01.2025 та доповнено пункт 47 додатку 6 Про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. 00 коп. військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку із отриманням пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько експертної) комісії наступного змісту: доплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн за період з 13.01.2025 по 31.01.2025 на підставі Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №392/д/1853; Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №160326/19 від 10.02.2025, видана КНП Криворізька міська лікарня №16 м. Кривий Ріг.
Щодо посадового окладу позивача, суд зазначає таке.
Посадовий оклад військовослужбовця в Україні визначається на основі його посади та військового звання, згідно з встановленою тарифною сіткою. Розмір окладу залежить від рівня посади (тарифного розряду), а також від військового звання. Додатково до окладу, військовослужбовці отримують надбавки за вислугу років та інші надбавки, передбачені законодавством. Правила обрахунку посадового окладу регламентовані розділом II Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (надалі Порядок № 260). Посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (зі змінами) (надалі - Постанова № 704).
Відповідно до виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 160326/19 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 13.01.2025 по 10.02.2025. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1363 від 19.03.2025, виданої КНП Криворізька центральна районна лікарня Дніпропетровська обл., с. Новомайське позивач перебував на лікуванні з 19.02.2025 по 19.03.2025. Згідно довідки від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474 позивач за лютий 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 64 285,71 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 28 днів у лютому 2025 = 3571,42 грн за один календарний день лютого 2025 року.
З 01.02.2025 по 10.02.2025 та з 19.02.2025 по 26.02.2025 становить 18 календарних днів. 18 календарних днів х 3571,42 за один календарний день лютого 2025 року = 64 285,71 грн розмір додаткової винагороди позивача за лютий 2025. В результаті розгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.06.2025 було внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2025 № 1450 Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за лютий 2025 року, а саме: солдату ОСОБА_1 вирішено доплатити додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн за періоди: з 01.02.2025 по 10.02.2025 з 19.02.2025 по 28.02.2025 на підставі: довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) видана командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №392/д/1853; Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №160326/19 від 10.02.2025, виданої КНП Криворізька міська лікарня №16 м. Кривий Ріг; Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1363 від 19.03.2025, виданої КНП Криворізька центральна районна лікарня Дніпропетровська обл., с. Новомайське.
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1363 від 19.03.2025, виданої КНП Криворізька центральна районна лікарня Дніпропетровська обл., с. Новомайське ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 19.02.2025 по 19.03.2025. Згідно Довідки від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474 позивач за березень 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 61 290,32 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 31 день у березні 2025 = 3225,80 грн за один календарний день березня 2025 року.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № е5260 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 06.05.2025 по 20.05.2025.
Згідно довідки від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474 позивач за березень 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 48 287,10 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 31 день у травні 2025 = 3225,80 грн за один календарний день травня 2025 року.
Щодо позовної вимоги відшкодувати шкоду завдану військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 у сумі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд зазначає наступне.
У зв`язку з тим, що ані позивач, ані представник позивача не навели належних доказів, щодо шкоди, яку завдала Військова частина НОМЕР_1 , тому ця позовна вимога також не підлягає задоволенню.
Також судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.08.2025 №1743 призначено службове за фактом нез`явлення з лікувального закладу до базового табору Граніт-46 військової частини НОМЕР_1 (тимчасово розташованого в АДРЕСА_1 ) солдатом ОСОБА_1 з 01.08.2025 по теперішній час без поважних причин без зброї.
Станом на теперішній час солдат ОСОБА_1 не повернувся до розташування підрозділу та службові обов`язки не виконує.
З огляду на викладене, позивач не надав доказів, щодо протиправного ненарахування та невиплати відповідачем додаткової винагороди. Проте, відповідачем доведено правомірність своїх дій.
Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.
Відповідно до положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як зазначено ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.
З огляду на відмову в задоволенні позову та звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл витрат в цій судовій справі не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез