Справа № 340/6139/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 340/6139/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Сафронової С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 року в адміністративній справі №340/6139/24 (головуючий суддя першої інстанції Дегтярьова С.В.,) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яка виражається у не зарахуванні періоду заробітної плати в Латвійській Республіці за період з вересня 1980 по вересень 1985 під час обрахунку його пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати періоди заробітної плати в Латвійській Республіці за період з вересня 1980 по вересень 1985 під час обрахунку його пенсії та здійснити перерахунок його пенсії з 05.08.2024 року (з дня розгляду заяви).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , надану листом вих.№ 7122-7027/П-02/8-1100/24 від 05.08.2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.08.2024 року з урахуванням періодів отриманої заробітної плати в Латвійській Республіці за 16 вересня 1980 по 19 вересня 1985 з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач 22.07.2024 звертався до головного управління із заявою-зверненням в порядку норм Закону України «Про звернення громадян» про зарахування заробітної плати під час призначення пенсії, про що ним підтверджено у позовній заяві, а тому не дотримався Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Правління пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 1566/11846 від 27.12.2005 з змінами та доповненнями, далі (Порядок №22-1). Відповідач вказав, що за наслідком поданої заяви позивачем, була надана відповідь за вих. № 7122-7027/П-02/8-1100/24 від 05.08.2024, яка не є рішеннями про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку із чим головним управлінням не приймалось рішень та не учинялось дій по відмові в перерахунку пенсії, а розглянуто звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», тому заявлені позовні вимоги щодо вирішення спору про перерахунок пенсії є передчасними та необґрунтованими.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону № 1058 з 29.08.2021, не працює.

Обчислення розміру пенсії було проведено виходячи із страхового стажу 19 років 3 місяці (порахований по 18.12.2018).

Коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до статті 25 Закону, він становить 0,19250.

Для розрахунку пенсії було враховано заробітну плату за періоди з 01.09.1981 по 31.01.1987 та з 01.07.2000 по 31.12.2018, обчислена відповідно до ст. 40 Закону № 1058 і становить 3927,47 грн (9118,81 грн х 0,43070, де: 9118,81 грн - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2018, 2019 та 2020 роки,- 0,43070 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Згідно записів наданої трудової книжки до страхового стажу зараховано періоди роботи на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига Латвійської республіки з 08.02.1979 по 12.08.1981 та з 13.10.1982 по 29.11.1985.

Розмір пенсійної виплати з 29.08.2021 склав 1854,00 грн, де:

756,04 грн основний розмір пенсії (3927,47 грн х 0,19250);

542,51 грн - доплата до пенсії при неповному стажі (статті 28 частини 3);

135,00 грн - щомісячна доплата з 01.03.2022 відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118;

100,00 грн - щомісячна доплата з 01.03.2023 відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168;

100,00 грн - щомісячна доплата з 01.03.2024 відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185;

727,45 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2361,00 грн);

364,00 грн - доплата особам, яким не виповнилось 70 років (2520,00 грн х 1,0796 грн).

В пенсійній справі ОСОБА_1 міститься архівна довідка про заробітну плату від 02.08.2021 № РБУА-6.2.2.8602 (далі - Довідка), видана Національним Архівом Латвії, за період роботи з 1979 рік по 1985 рік на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига. Дана довідка надавалась позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 23.09.2021 року, однак врахована відповідачем не була.

ОСОБА_1 22.07.2024 звернувся до відповідача та просив перерахувати його пенсію та врахувати таку довідку.

Листом вих. № 7122-7027/П-02/8-1100/24 від 05.08.2024 відповідач повідомив позивача, що для можливості обчислення розміру пенсії з урахуванням заробітної плати з 1979 по 1985 роки, необхідно надати копії документів первинного бухгалтерського обліку (особові рахунки, платіжні відомості та інші документи про нараховану та сплачену заробітну плату), на підставі яких Національний архів Латвії видав архівну довідку про заробітну плату від 02.08.2021 № РБУА-6.2.2.8602.

З тих підстав, що ОСОБА_1 не надав первинних документів, які б підтверджували підстави видачі Архівом довідки, в перерахунку пенсії було відмовлено.

Окрім цього відповідач вказав, що за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії, а також доданих до заяви документів, головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 29.09.2021 №57 відповідно до якого ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. В рішенні від 29.09.2021 № 57 вказано в графі рішення "орган ПФУ" - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

При цьому, відповідно до даних бази ПФУ рішення від 29.09.2021 № 57 приймалося саме головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Додатково також посилався на те, що ОСОБА_1 подав заяву про перерахунок пенсії не за типовою формою, а тому вона не може бути задоволена.

Не погоджуючись з вказаною відмовою в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Сафронова С.В., Чабаненко С.В.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону № 1058-ІV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Статтею 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Натомість за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що позивач працював матросом на плавскладі та отримував заробітну плату на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига.

Для цього із заявою про призначення пенсії подав архівну довідку про заробітну плату від 02.08.2021 № РDVА-6.2.2.8602, видану Національним Архівом Латвії, за період роботи з 1979 рік по 1985 рік.

Довідка прошита, скріплена усіма необхідними печатками та підписом.

Аргументів з приводу сумнівів в достовірності документу, порушень його оформлення, а також некомпетентності органу, який його видав, відповідач не навів.

Слід зазначити, що додаткове витребування у позивача для врахування отриманої заробітної на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига при обрахунку пенсії копій документів первинного бухгалтерського обліку (особові рахунки, платіжні відомості та інші документи про нараховану та сплачену заробітну плату), які перебувають в Національному архіві Латвії та на підставі яких, Архівом видано довідку про заробітну плату від 02.08.2021 № РDVА-6.2.2.8602 з посиланням на такі документи, є протиправним, та таким, що не передбачене законом.

Між Україною і Латвійською Республікою укладений Договір про співробітництво в галузі соціального забезпечення (дата підписання: 26.02.1998; дата ратифікації: 19.03.1999; дата набуття чинності: 11.06.1999) (далі - Договір).

Статтею 2 Договору встановлено, що цей Договір регулює соціальне забезпечення осіб, а також членів їхніх сімей, на яких поширювалось або поширюється законодавство України чи Латвійської Республіки в галузі соціального забезпечення.

Підпункт 5 пункту 1.1 частини 1 статті 3 Договору визначено, що цей Договір поширюється на вказані нижче сфери соціального забезпечення, які регулюються законодавством в Україні, зокрема, пенсії за віком.

Згідно з підпунктом 5 пункту 1.2 частини 1 статті 3 Договору цей Договір поширюється на вказані нижче сфери соціального забезпечення, які регулюються законодавством в Латвійській Республіці, зокрема, пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 16 Договору для встановлення права на пенсію, зумовлену накопиченням періодів страхування, в цілях підсумовування періодів зараховуються періоди страхування, накопичені згідно із законодавством обох Сторін за умови, що вони не збігаються повністю або частково у часі.

Частиною 3 статті 16 Договору визначено, що трудовий стаж (періоди) і прирівняні до них періоди, набуті на території України або Латвійської Республіки до 1 січня 1991 року особами, які проживають на території обох Сторін, складає страховий стаж, незалежно від сплати внесків соціального страхування, і враховується при призначені і нарахуванні пенсії на території обох Сторін за умови, що одна із Сторін вже не здійснює виплату пенсій за вказані періоди.

Згідно з статтею 17 Договору якщо право на пенсію згідно із законодавством Сторін виникає тільки в результаті підсумовування періодів страхування, набутих згідно із законодавством обох Сторін, розмір пенсії кожна Сторона обчислює і виплачує відповідно до страхового стажу, набутого на її території.

Зі змісту наведеного слідує, що помилковими є висновки відповідача щодо зарахування періоду роботи в Латвійській Республіці тільки до 01.01.1991, оскільки Договором передбачено різні правила для врахування періодів роботи для визначення права на пенсію та для визначення розміру пенсії, при цьому, факт сплати чи несплати страхових внесків не має значення для зарахування страхового стажу позивача за спірний період.

Тобто для визначення права на пенсію враховується весь стаж, накопичений у Латвійській Республіці.

Суд враховує, що трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи на Ризькій базі тралового флоту в м. Рига Латвійської республіки з 08.02.1979 по 12.08.1981 та з 13.10.1982 року по 29.11.1985 року та до страхового стажу (по кількості місяців) відповідачем враховано.

Зі змісту вказаної вище архівної довідки ідентифікується період виплати заробітної плати а 16 вересня 1980 року по 19 вересня 1985 року.

Період з 20 вересня 1985 року по 23 листопада 1985 року в грошовому еквіваленті не може бути розмежовано за місяцями з огляду на вказання загальної отриманої за цей період суми.

Таким чином, відмова у перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 02.08.2021 №РDVА-6.2.2.8602 є протиправною.

При цьому, позивач вже подавав заяву про призначення пенсії із архівною довідкою у тому числі, яку відповідач не врахував.

Натомість, на разі позивач ставить питання про перерахунок, на підставі тих документів, що подані при зверненні для призначення пенсії, а тому письмове звернення з заявою про проведення перерахунку вже призначеної пенсії з підстав неврахування періоду виплат, є належним.

Із заявою ж про перерахунок пенсії позивач звертався до органу пенсійного фонду, в якому він перебуває на обліку, тобто до належного суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявні підстави для визнання протиправною відмови в проведенні перерахунку пенсії та підстави для зобов`язання провести перерахунок з 05.08.2024 року.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року в адміністративній справі №340/6139/24 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року в адміністративній справі №340/6139/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова

суддя С.В. Чабаненко