Справа № 380/14378/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти та науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «Інфоресурс», про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), здобувача вищої освіти з 22.08.2023р., (картка здобувача 11158212) в Дрогобицькому державному педагогічному університеті ім. Івана Франка, на денній формі навчання освітнього рівня «бакалавра» історичного факультету, бакалаврату, спеціалізація -014.03, Історія. Освітня програма: Середня освіта(Історія) та правознавство, за денною формою здобуття освіти, студентський квиток ВК 14470020. Початок навчання 04.09.2023р., - закінчення навчання 30.06.2027р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що після здобуття повної загальної середньої освіти (Атестат ВК 50472612), він 01.09.2018 року вступив до Дрогобицького державного педагогічного університету ім. Ів. Франка для здобуття освітнього ступеня «бакалавр» (Наказ № 380-С від 16.08.2018). Однак, 08.02.2019р. був відрахований за невиконання навчального плану (Наказ № 51-С), не завершивши навчання та не отримавши диплом про вищу освіту. На даний час він (з 22.08.2023р.) є студентом Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка (студентський квиток ВК 14470020). Попри це, у довідці, сформованій в ЄДЕБО (Довідка № 531725), міститься висновок про порушення ним послідовності здобуття освіти.

Позивач вважає це протиправним, оскільки ключовою умовою для застосування обмежень, встановлених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є наявність раніше здобутого рівня освіти, що підтверджується відповідним документом (дипломом), якого Позивач не має. Таким чином, його поточне навчання є послідовним. Також наголошується, що алгоритм, за яким ЄДЕБО формує висновок, базується на листі МОН, який не є нормативно-правовим актом, не може встановлювати нових правових норм та невірно тлумачить поняття «раніше здобутий рівень освіти», що суперечить чинному законодавству та усталеній судовій практиці.

Ухвалою від 17 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державне підприємство «Інфоресурс».

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив (31.07.2025), у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що алгоритм визначення послідовності здобуття освіти в ЄДЕБО було розроблено на доручення Міністра освіти і науки України (доручення від 31.05.2024 № 1/34-Д-24) з метою реалізації постанови КМУ від 16.05.2024 № 560. На думку Відповідача, сам факт долучення особи до освітнього процесу на певному рівні (навчальні заняття, самостійна робота), незалежно від його завершення, призводить до формування знань та компетентностей, а отже, повторне зарахування на той самий освітній рівень свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку.

Згідно з даними ЄДЕБО, Позивач ( ОСОБА_1 ) 16.08.2018 зарахований, відрахований 08.02.2019. 15.08.2023 повторно зарахований, що, на думку Відповідача, є об`єктивним порушенням послідовності. Також Відповідач зазначає, що МОН є розпорядником ЄДЕБО, а не власником даних, які вносяться безпосередньо закладами освіти.

Позивач, скориставшись своїм процесуальним правом, подав відповідь на відзив. У ній він наполягав на задоволенні позовних вимог, наголошуючи, що Відповідач вдається до довільного та розширеного тлумачення законодавства, підміняючи поняття «здобутий рівень освіти», яке має чітке юридичне визначення (завершений етап навчання, підтверджений дипломом), поняттям «процес навчання». Позивач вкотре підкреслив, що листи міністерств не є джерелом права і не можуть бути підставою для обмеження його прав, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду.

Третя особа, Державне підприємство «Інфоресурс», пояснень щодо позову не подала, повідомлена про розгляд справи належним чином.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після здобуття повної загальної середньої освіти (Атестат ВК 50472612), реалізуючи своє конституційне право на освіту, неодноразово вступав на навчання до закладів вищої освіти для здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти.

Зокрема, як встановлено з даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти та підтверджується сторонами, освітня історія Позивача є наступною:

Наказом № 380-С від 16.08.2018 Позивача зараховано на навчання до Дрогобицького державного педагогічного університету ім. Ів. Франка. Згодом, 08.02.2019, його відраховано із зазначеного закладу освіти за невиконання навчального плану (Наказ № 51-С).

22.08.2023 Позивач повторно зарахований на навчання для здобуття освітнього ступеня «бакалавр» до Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка, де і є студентом на момент розгляду справи (картка здобувача 11158212).

Судом встановлено, і це не заперечується сторонами, що Позивач за жодною з попередніх спроб навчання не завершив повний курс, не виконав у повному обсязі освітньо-професійну програму, не пройшов підсумкову атестацію та, як наслідок, не отримував документ про вищу освіту державного зразка диплом бакалавра.

Предметом спору у даній справі стало те, що у Довідці про здобувача освіти (зокрема, №531725 від 22.11.2024), яка була сформована щодо Позивача за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, у графі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» міститься висновок: «Ні, порушує».

Не погоджуючись із таким висновком, який, на думку Позивача, є хибним, не відповідає дійсності та вимогам законодавства, та порушує його право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, Позивач звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Згідно зі статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено ввести в Україні воєнний стан. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560).

Відповідно до пункту 62 Порядку № 560, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти для отримання відстрочки надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9.

Так, суд встановив, що у довідці про здобувача освіти, наданій Позивачу, зазначається, що на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти порушує послідовність визначену частиною другою статті 10 Закону України Про освіту.

Отже, змістом спірних правовідносин є питання тлумачення поняття «раніше здобутий рівень освіти» та, як наслідок, визначення послідовності здобуття позивачем освіти у контексті застосування пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543.

Правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи освіти регулює Закон України від 05.09.2017 № 2145-VIII Про освіту (далі Закон № 2145-VIII).

Пунктом 23 частини першої статті 1 Закону № 2145-VIII визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII передбачено, що рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Згідно з частинами першою-третьою статті 40 Закону № 2145-VIII після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту. Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності. Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Засади функціонування системи вищої освіти встановлює Закон України від 01.07.2014 № 1556-VII Про вищу освіту (далі Закон № 1556-VII).

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 5 Закону № 1556-VII підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва. Бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 1556-VII, атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).

Статтею 7 Закону № 1556-VII встановлено, що документ про вищу освіту (диплом) видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію. Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва. Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Отже, системний, повний та детальний аналіз наведених норм права дає підстави дійти однозначного висновку, що поняття «раніше здобутий рівень освіти», яке вживається у статті 23 Закону № 3543-XII, нерозривно пов`язане з юридичним фактом завершеності навчання. Законодавець чітко та імперативно визначає, що «рівень освіти» це «завершений етап» (п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону № 2145-VIII), який підтверджується кумулятивною наявністю двох умов: «успішним виконанням освітньої програми» та проходженням «атестації» (ст. 6, ст. 7 Закону № 1556-VII). Юридичним наслідком та єдиним належним доказом настання цих умов є «отримання відповідного документа про освіту» (диплома).

Позиція Відповідача, викладена у відзиві, про те, що сам факт «долучення до освітнього процесу» (відвідування занять, самостійна робота), незалежно від його завершення, вже є «здобуттям освіти» і формуванням компетентностей, є хибним та вкрай розширеним тлумаченням, яке підміняє юридично значиме поняття «здобутий рівень» (що є правовим результатом) поняттям «процес навчання» (що є лише дією для досягнення цього результату). Право, зокрема у сфері соціального захисту та військового обов`язку, оперує доконаними юридичними фактами, а не незавершеними процесами. Незавершене навчання, перерване відрахуванням, не породжує юридичного факту "здобуття рівня освіти". За логікою Відповідача, будь-яке зарахування до закладу освіти, навіть якщо воно тривало один день, мало б вважатися здобуттям рівня освіти, що прямо суперечить наведеним вище нормам та здоровому глузду.

Згідно з даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, єдиним здобутим (завершеним) рівнем освіти Позивача є повна загальна середня освіта, що підтверджується відповідним атестатом (Атестат ВК 50472612). Інформація про наявність у Позивача диплома бакалавра чи іншого документа про здобуття вищої освіти в ЄДЕБО відсутня.

З інформації про навчання, яка міститься в ЄДЕБО та підтверджується матеріалами справи, вбачається:

16.08.2018 Позивач зарахований на навчання до Дрогобицького державного педагогічного університету України за освітнім ступенем «бакалавр», звідки відрахований 08.02.2019 (Наказ № 51-С);

22.08.2023 Позивач повторно зарахований на навчання до Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка, де продовжує навчання за освітнім ступенем «бакалавр» (картка здобувача 11158212).

Таким чином, суд встановив, що Позивач, маючи здобуту повну загальну середню освіту, хоча і вступав раніше на навчання для здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, однак жодного разу не завершив навчання та не отримав відповідного ступеня, що підтверджується фактом його відрахування та відсутністю диплома бакалавра.

За таких обставин, оскільки Позивач не завершив навчання за освітнім рівнем бакалавра та не отримав диплом, він юридично не має «раніше здобутого» бакалаврського рівня освіти. Відповідно, його повторне зарахування та поточне навчання за цим же освітнім рівнем (бакалавр) не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», оскільки він здобуває рівень освіти (бакалаврський), що є вищим за раніше єдиний здобутий ним рівень (повна загальна середня освіта).

Суд констатує, що у зв`язку з тим, що у Позивача не відбулось успішного виконання освітньої програми, що підтверджується відсутністю диплому бакалавра, він не має «раніше здобутого» бакалаврського рівня освіти. На факт незавершеності здобуття Позивачем вищої освіти безумовно вказують також відомості з ЄДЕБО, згідно з якими до цієї бази не включено жодного документа про вищу освіту Позивача.

Посилання відповідача на алгоритм визначення послідовності здобуття освіти, який визначений дорученням Міністра (31.05.2024 № 1/34-Д-24) та листом МОН України від 03.06.2024 № 1/9758-24 «Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти», суд до уваги не бере, та вважає їх нікчемними з огляду на наступне. В системі ієрархії нормативно-правових актів України, визначеній Конституцією України та Законом України «Про Кабінет Міністрів України», закони мають вищу юридичну силу. Листи, роз`яснення та внутрішні доручення міністерств є службовою кореспонденцією, вони не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, не проходять державної реєстрації в Міністерстві юстиції України, а відтак не можуть встановлювати, змінювати чи припиняти правові норми, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян. Застосований Відповідачем алгоритм, який прирівнює незавершене навчання до здобутого рівня, фактично створює нову правову норму, яка не передбачена законами «Про освіту» та «Про вищу освіту», та прямо звужує права громадян, гарантовані статтею 23 Закону № 3543-XII. Такі дії є виходом Відповідача за межі своїх повноважень (ultra vires).

Таким чином, висновок у Довідці про здобувача освіти про те, що Позивач порушує послідовність здобуття освіти, є протиправним, оскільки ґрунтується на хибному тлумаченні норм матеріального права та застосуванні внутрішнього алгоритму, що суперечить нормам законів «Про освіту» та «Про вищу освіту». Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 826/2426/16.

Щодо способу захисту порушених права позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 74 Закону № 2145-VIII встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база). Держателем Електронної бази є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки (МОН), що здійснює організаційні заходи. Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратором Електронної бази є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа (ДП «Інфоресурс»).

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 № 620 (далі Положення №620). Пунктом 5 розділу І Положення № 620 передбачено, що Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство Інфоресурс. Основні функції уповноважених субєктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення №620. Так, розпорядник ЄДЕБО (МОН), зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію з метою прийняття управлінських рішень. Технічний адміністратор ЄДЕБО (ДП «Інфоресурс») забезпечує: функціонування ЄДЕБО, здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, оброблення в ЄДЕБО інформації про прийом, відрахування.

Отже, Міністерство освіти і науки України як Розпорядник, що визначає алгоритми та приймає управлінські рішення щодо функціонування бази, має повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти.

Водночас, суд зазначає, що заклади освіти (зокрема, Дрогобицький державний педагогічний університет імені Івана Франка) та технічний адміністратор (ДП «Інфоресурс», залучене як третя особа) виконують переважно технічну та реєстраційну функцію. Заклад освіти вносить первинні дані про зарахування/відрахування, а ДП «Інфоресурс» забезпечує технічну працездатність програмного забезпечення. Проте сам висновок "Так, не порушує" / "Ні, порушує" формується автоматично на підставі даних ЄДЕБО за алгоритмами, які були розроблені, затверджені та впроваджені саме розпорядником бази МОН України. З огляду на це, відповідальність за порушення прав Позивача, що виникло внаслідок застосування хибного та протиправного алгоритму, несе саме Міністерство освіти і науки України як суб`єкт владних повноважень, що реалізовує владні управлінські функції щодо функціонування ЄДЕБО.

Відтак, на підставі частини другої статті 9 та статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, з метою ефективного захисту порушених прав, свобод та інтересів Позивача, вважає за необхідне обрати такий спосіб захисту, який забезпечить їх реальне поновлення. Суд доходить висновку, що лише визнання дій Відповідача протиправними (щодо розробки та впровадження протиправного алгоритму) не призведе до повного відновлення прав Позивача, оскільки в ЄДЕБО і надалі буде міститись недостовірна інформація, що перешкоджатиме реалізації права на відстрочку. Обрання такого способу захисту як зобов`язання Відповідача вчинити конкретні дії (внести коректні відомості) є єдиним ефективним способом, що гарантує реальне поновлення порушеного права.

Враховуючи викладене, суд з метою повного захисту прав Позивача вважає за необхідне зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомості про відсутність порушення послідовності здобуття освіти ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій, а його аргументація ґрунтується на підзаконних актах, що суперечать законам України. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статей 132, 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судового збору, то матеріалами справи підтверджується його сплата Позивачем у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок (платіжна інструкція від 29.06.2025). Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, оскільки позов задоволено повністю, сплачена сума судового збору підлягає стягненню на користь Позивача у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України (; адреса: просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135) вжити організаційних заходів та забезпечити внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти таким чином, щоб у Довідці про здобувача освіти, яка формується стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), у графі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» містився висновок: «Так, не порушує».

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (; адреса: просп. Берестейський, 10, м. Київ, 01135) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 06.11.2025

Суддя Коморний О.І.