Справа № 280/5251/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/5251/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.10.2024 року в адміністративній справі №280/5251/24 (головуючий суддя першої інстанції Кисіль Р.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу суми пенсії у розмірі 146 012,26 грн., що підлягала виплаті пенсіонеру, його батькові, ОСОБА_2 , і залишилася неодержаною у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу пенсію у розмірі 146 012,26 грн., що підлягала виплаті пенсіонеру, його батькові ОСОБА_2 , і залишилася неодержаною у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт вказує, що оскільки законодавством передбачено, що суми пенсій пенсіонерові з числа військовослужбовців, які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини та те, що позивач не входить до кола осіб, які відповідно до ст. 61 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мають право на одержання цих сум, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі №280/3495/21, яке набрало законної сили 02.09.2021, відповідача було зобов`язано здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про грошове забезпечення для нарахування пенсії №523/с б/д з урахуванням зазначених у ній складових грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 05.10.2021 за вих.№14210-13401/Б-02/8-0800/21 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило ОСОБА_2 , що виплата нарахованої доплати за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 в сумі 146 012,26 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету після відповідного фінансування з Державного бюджету.

Доказів виплати ОСОБА_2 нарахованої доплати відповідачем не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІ НОМЕР_2 .

З жовтня 2023 року по дату смерті ОСОБА_2 потребував стороннього догляду та проживав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ОСББ «АВРАМЕНКА 10» за №157 від 26.04.2024.

Відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.05.2024 за №54886-8-261, на виконанні у Відділі не перебували та не перебувають виконавчі провадження, стороною за якими виступає ОСОБА_2 .

29.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоодержаної пенсії, якою висунув відповідачу вимогу виплатити йому суми пенсії у розмірі 146 012,26 грн., що підлягали виплаті пенсіонеру ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, шляхом перерахування цих грошових коштів на його банківський рахунок.

До заяви позивач додав копії: свідоцтва про смерть батька, свідоцтва про своє народження, паспорту, свідоцтва про розірвання шлюбу між батьком та матір`ю позивача, оригінал довідки про спільне проживання та про банківський рахунок для перерахування грошових коштів.

Листом від 16.05.2024 за №9020-8309/Б-02/8-0800/24 ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило позивачу у виплаті донарахованої суми пенсії та повідомило, що оскільки стороною у судовій справі виступав його батько ОСОБА_3 , то визначення права позивача на отримання сум заборгованості з Державного бюджету після його смерті може бути вирішено виключно в судовому порядку.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Чабаненко С.В., Сафронова С.В.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2262-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон №2262-ХІІ.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Подібні положення передбачені також статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, передбачене подання заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до пенсійного органу.

Відповідно до абз.1 п.2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Відтак, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі №200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоодержаної пенсії померлого батька у строк, встановлений статтею 61 Закону №2262-ХІІ.

З жовтня 2023 року по день смерті ОСОБА_2 проживав разом з позивачем.

Доказів звернення інших можливих спадкоємців (членів сім`ї ОСОБА_2 ) відповідачем не надано, як і не надано доказів наявності виконавчих проваджень по примусовому виконанню рішення суду по справі №280/3495/21.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази виплати ОСОБА_2 суми недоодержаної пенсії.

Оскільки рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі №280/3495/21 набрало законної сили, а сума заборгованості виплачена не була, то позивач має право на виплату неодержаної пенсії ОСОБА_2 , у зв`язку з його смертю, як член його сім`ї, який проживав разом із пенсіонером на день його смерті.

З огляду на викладене, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті недоодержаної його померлим батьком пенсії в розмірі 146 012,26 грн., нарахованої на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі №280/3495/21, оскільки стаття 61 Закону №2262-ХІІ покладає на органи Пенсійного фонду України обов`язок із виплати, зокрема членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Щодо твердження відповідача на необхідність з`ясування кола спадкоємців, які можуть претендувати на отримання пенсії померлого ОСОБА_2 , то у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 по справі №200/10269/19-а, сформульований висновок про те, що « у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону №1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Судом встановлено, що позивач протягом 6 місяців після смерті та отримання свідоцтва про смерть його батька звернувся до відповідача для отримання відповідних сум пенсії. Відповідно, на дані правовідносини не поширюються норми спадкового права, неотримана пенсія не входить до складу спадщини, та така пенсія розподіляється між визначеними у ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ особами, які звернулись із відповідною заявою до пенсійного органу протягом 6 місяців після смерті пенсіонера.

Як вже зазначалось вище, відповідачем не надано будь-яких доказів звернення інших осіб, визначених у ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, окрім позивача, протягом 6 місяців після смерті пенсіонера його батька, а тому суд відхиляє посилання відповідача на необхідність встановлення кола осіб, які можуть претендувати на отримання пенсії померлого.

Відповідач не довів правомірність своїх дій належними та допустимими доказами.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року в адміністративній справі №280/5251/24 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року в адміністративній справі №280/5251/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Сафронова