Справа № 947/41333/25
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/314/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гниличенко М.В.

за участю секретаря Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеса позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 року адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Гниличенко М.В.

У наданому адміністративному позові позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та закрити провадження по справі.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка оскаржується згідно з нормами ст.ст.287-289 КУпАП.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Згідно ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Позивач у позові зазначає, що він не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не отримував копію постанови № 2183 від 17.10.2025 року, тобто вказану постанову органи ІНФОРМАЦІЯ_2 не вручали та не надсилали, а фактично він отримав копію постанови лише 22.10.2025 року, про що власноручно розписався у оскаржуваній постанові, тому просить пропуск строку на оскарження постанови визнати поважним.

Таким чином, суд вважає, що вказані позивачем обставини є поважними для поновлення строку звернення до адміністративного суду, тому заява про поновлення строку є такою, що підлягає до задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування заявленого позову позивач вважає вищевказану постанову протиправною, складеною за відсутності події та складу адміністративного правопорушення з боку позивача, за відсутності та без надання відповідних доказів його вини, такою, що підлягає скасуванню та закриття провадження по справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.11.2025 року було поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовною заявою, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження по даній адміністративній справі та призначено судове засідання.

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд справи у відповідності до ст.ст.124-130 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 до канцелярії Київського районного суду м.Одеси надав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі та справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету відповідача, користувачем якого він є, проте будучі обізнаним про розгляд справи, будь-яких заяв з процесуальних питань не подавав, причини неявки суду невідомі, правом на подання відзиву не скористався.

З урахуванням положень ч.1 ст.205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Протоколу № 2183 від 11.10.2025 року, складеного діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_2 військовозобов`язаного ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки останній не повідомив відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку./а.с.12/

Із протоколу вбачається, що до нього було додано копія паспорту, копія військово-облікового документу, витяг з ЄДРПВтР.

Відповідним протоколом було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 год. 17 жовтня 2025 року за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Корольова 9, каб.301. Вказаний протокол був особисто підписаний ОСОБА_1

17 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_1 була винесена постанова № 2183 про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП./а.с.10/

У мотивувальній частини постанови зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу восьмого частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», частини другу статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», підпункт 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, а саме: особисто не повідомив персональні дані, передбачені пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Вказану постанову було отримано позивачем 22.10.2025 року, про що він власноручно поставив підпис.

У позові позивачем було зазначено, що він своєчасно 17.10.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того подав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджено відміткою на копії заперечення. Представник РТЦК повідомив, що розгляд справи 17.10.2025 року відбуватися не буде і направили позивача додому.

Відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку і несення військової служби. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку; не перебування на обліку за місцем проживання, роботи чи навчання; неприбуття на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади; не оформлення військово-облікових документів; зміна місця проживання у воєнний час без дозволу ТЦК тощо.

Суд звертає увагу на те, що за Законом №3696-IX Територіальні центри комплектування звільнені від обов`язку складати протоколи за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. Це означає, що ТЦК має право одразу виносити постанову про накладення штрафу.

Зокрема, процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку визначає Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затверджена Міністерством оборони України від 01 січня 2024 року № 3.

Отже, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Пунктом 2 Інструкції зазначено, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1), передбачені статтями 210, 210-1-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 3 Інструкції зазначено, що керівники відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки забезпечують здійснення уповноваженими посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки заходів, спрямованих на отримання персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови № 2183 від 17.10.2025 року жодним чином не перевірив та не довів неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Пунктом 6,8 Інструкції Розділу II зазначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. Складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення. При цьому, протокол та постанова ТЦК не можуть бути єдиними доказами притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, наступне.

Як вбачається, із Протоколу № 2183 від 11.10.2025 року, складеного діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_2 , військовозобов`язаного ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки останній не повідомив відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку./а.с.12/

Проте, у вказаному протоколі зазначено, що до протоколу було додано копія паспорту, копія військово-облікового документу, витяг з ЄДРПВтР.

Суд вважає, що додані документи до протоколу дозволяли чітко встановити об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, з`ясувати подію, обставини справи та вину особи, яка притягується до адміністративній відповідальності.

Пунктом 9,10 Інструкції зазначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилається на те, що він є невійськовозобов`язаним та виключеним з військового обліку відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 12.06.2013 року, який було видано замість військового квитка./а.с.28/. Відповідно до ст.47 «а», графи 1 Розкладу хвороб (додаток 1 до Положення, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 року №402 (редакція від 22.08.2025 року) має діагноз бронхіальна астма, персистуючий перебіг, неконтрольована, що робить його непридатним до військової служби.

Позивач посилається на ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року в редакції закону від 11.02.2011 року, виключенню з військового обліку у районних військових комісаріатах підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Додатками до позову, позивачем було надано копії медичних обстежень, які було пройдено позивачем до складання протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності, та якими підтверджено діагноз позивача станом на 2025 рік./а.с.30-35/.

Позивач зазначає, що уся інформація щодо його стану здоров`я та наявності тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 12.06.2013 року є в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Позивач у позові зазначає, що відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки він є невійськовозобов`язаним, виключений з військового обліку та не порушував правил військового обліку.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що виходячи із положень пунктів 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних належать: місце проживання та місце перебування; номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, та не передбачено обов`язку особи повідомляти відомості про результати медичних оглядів.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Із позову вбачається, що позивача про дату, час і місце розгляду адміністративного матеріалу було повідомлено завчасно, але сам розгляд адміністративної справи було проведено без позивача, хоча він 17.10.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав свої заперечення на протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності, про що було уповноваженою особою проставлено відмітку про отримання. Відповідачем вказаний факт належним чином спростовано не було.

Таким чином, при розгляді адміністративної справи було порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності на надання доказів та пояснень, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою тощо, чим було порушено принцип повноти та всебічності розгляду справи.

Суд вважає, що відповідачем не було належним чином досліджено та не відображено в постанові конкретний факт порушення позивачем правил військового обліку, оскаржувана постанова не була своєчасно вручена позивачу та засобами поштового зв`язку не направлялась, була отримана позивачем лише 22.10.2025 року. Сам лише факт складання постанови без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому саме суб`єкт владних повноважень несе тягар надання до суду всіх наявних доказів, і у випадку їх ненадання суд розглядає справу на підставі тих доказів і матеріалів які надані.

Суд наголошує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні відносно суб`єкта владних повноважень.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП не була доведена.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, усі сумніви повинні трактуватись на користь особи, що притягується до відповідальності.

Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати, проти вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача заявлено не було, тому судовий збір залишено за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_4 від 17 жовтня 2025 року № 2183 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 гривень скасувати, та провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко