Справа № 2-а-14116/11
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30»листопада 2011 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Шишкін О.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, Харківського обласного Центру по нарахуванню та проведенню соціальних виплат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду спричинену здоров`ю в розмірі 75% мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати за період з 01.03.2011р. і до дати винесення постанови по цій справі.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії, встановленої Постановою Дзержинського районного суду від 01.03.2011 року по справі № 2-а-2389/11 за його позовом до Відповідача 1 за періоди з 01.01.2005 р. до 01.01.2008 р. та з 22.05.2008 р. до 01.03.2011 р. та аналогічної пенсії згідно розділу Першого цього позову за період з 01.03.2011 р. по теперішній час враховуючи коефіцієнт «у 2,5 рази»згідно ч.1 Постанови Кабінету Міністрів «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`від 27.12.2005 р. № 1293.

Зобов`язати Відповідача 2 - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради зробити перерахунки, а Відповідача 3 (Харківський обласний Центр по нарахуванню та проведенню соціальних виплат) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду II групи у розмірі - 5( п`ять) мінімальних заробітних плат за період з 01.012005 р. по час винесення Постанови по цьому позову.

Зобов`язати Відповідача 2 та Відповідача 3 виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи 45 мінімальних заробітних плат.

При цьому останній посилається на те, що відповідач всупереч діючому законодавству здійснює виплату основної та додаткової пенсій в розмірах, які не відповідають вимогам Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про перерахунок пенсії, але відповідач відмовив йому в перерахунку.

Дослідивши матеріали справи, суддею встановлено наступне.

Позивач є постраждалим Чорнобильської катастрофи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також інвалідом 2-ї групи, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, отримує пенсію як інвалід другої групи, оскільки інвалідність настала внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З довідок управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова вбачається, що позивачу нараховується та виплачується державна пенсія та додаткова пенсія у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Дзержинського районного суду від 01.03.2011 року по справі № 2-а-2389/11, за моїм позовом до Відповідача 1 по даній справі, яка набрала чинності було постановлено: «Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України у

Дзержинському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду спричинену здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати за період з 01.01.2005 р. до 01.01.2008 р. та з 22.05.2008 р. до 01.03.2011 р.».

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам 2 групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Постанова Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 року № 1293 зобов`язує Пенсійний фонд України збільшити розмір пенсії по інвалідності 1 категорії 2 групи учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках, призначеної відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-Х11 від 28.02.1991 року - у 2,5 рази.

Збільшення розміру пенсії здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії , встановлених законодавством.

Позивач вважає, що Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова повинно було провести належну йому пенсію, яку він отримує відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-Х11 від 28.02.1991 року , як громадян , який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1987-1990 роках, у відповідність з постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005 роках № 1293, збільшивши її (пенсію) у 2,5 рази з урахуванням, положень ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення даних норм співпадає з приписом п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997 року №523.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог ч. З ст. 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначаються Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

За змістом абзацу третього ст. 1 вказаного Закону державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

За таких підстав суддя приходить до висновку, що визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог. Тобто, суд зазначає, що мінімальний розмір пенси за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправкою величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначених до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суддя застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та №654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

При цьому враховується, що частини третю і четверту статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було замінено чотирма частинами нового змісту, згідно із Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI, щодо нового розміру пенсій для інвалідів з числа осіб, постраждалих 1 категорії.

Проте, вищезазначені зміни, внесені підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч .2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже відповідач діяв всупереч вимогам ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення та виплати позивачу пенсії, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням викладеного, суд відмовляє позивачу в позовних вимогах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя О. В. Шишкін