Справа № 260/6245/25
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/6245/25 пров. № А/857/34573/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року, що ухвалила суддя Плеханова З.Б. у м. Ужгороді, у справі № 260/6245/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатська будівельна група+, Керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатська будівельна група+ Готри Руслани Йосипівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника,

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2025 року Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулось до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатська будівельна група+, керівника ТзОВ Закарпатська будівельна група+ Готри Руслани Йосипівни, у якому просило встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТзОВ Закарпатська будівельна група+ ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу в розмірі 1583624,42 грн. або настання інших обставин, зазначених у пункті 87.14 статті 87 ПК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за ТзОВ Закарпатська будівельна група+ обліковується податковий борг у сумі 1583624,42 грн. за платежами: податок на прибуток підприємств у розмірі 1116128,00 грн., податок на додану вартість у розмірі 176697,00 грн., єдиний податок з юридичних осіб у розмірі 290799,42 грн.

ТзОВ Закарпатська будівельна група+ внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за місцезнаходженням: 88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 16-б та перебуває на обліку у контролюючому органі, як платник податків. Керівником та засновником вказаного товариства є ОСОБА_1 . Дата призначення - 28.08.2020.

У зв`язку з несплатою узгоджених сум, відповідачу, на підставі пункту 59.1 статті 59 ПК України, виставлено податкову вимогу № 0-0716 від 23.05.2023, рекомендованим листом з повідомленням № 677, яка була повернута без вручення, згідно з довідкою Ф.20 29.06.2023. На підставі пункту 42.5 статті 42 ПК України, вказана податкова вимога вважається вручена відповідачу 29.06.2023.

Рішенням заступника начальника Головного управління від 31.01.2024 № 13/4-0716 вирішено стягнути кошти з рахунків відповідача у розмірі 301530,24 грн. Також, рішенням заступника начальника Головного управління від 11.06.2024 № 129/4-0716 вирішено стягнути кошти з рахунків відповідача у розмірі 1294271,26 грн. Загальна сума вжитих заходів на погашення податкового боргу відповідача на підставі вказаних рішень становить 1595801,50 грн (301530,24 грн + 1294271,26 грн).

Контролюючий орган вживав дії щодо стягнення коштів з рахунків відповідача, шляхом винесення платіжних інструкцій за період з лютого 2024 року по червень 2025 року у загальній кількості 129 примірників. За рахунок вказаних заходів та за рахунок самостійної сплати боржником частково погашено податковий борг у розмір 12177,08 грн. Залишок непогашеного податкового боргу складає 1583624,42 грн. (1595801,50 грн. - 12177,08 грн.).

Податковий борг у відповідача у сумі 1583624,42 грн. виник у період з 30.03.2023 по 16.02.2024. Станом на час звернення Головного управління ДПС у Закарпатській області з позовом (04 серпня 2025 року) податковий борг не погашений.

06 серпня 2025 року Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив повністю.

Встановив тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТзОВ Закарпатська будівельна група+ ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу в розмірі 1583624,42 грн. або настання інших обставин, зазначених у пункті 87.14 статті 87 ПК України.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила відповідачка ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію відповідачка обґрунтовує тим, що контролюючий орган звернувся до суду з позовом із пропуском строку звернення, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України.

Згідно з апеляційною скаргою, податковий борг у відповідача у сумі понад 1 мільйон гривень виник 16.02.2024, отже, граничний 240-денний строк завершився 12 жовтня 2024 року. Саме з цієї дати у контролюючого органу виникло право на пред`явлення позовних вимог, а відтак з цього моменту почав свій перебіг тримісячний строк звернення до суду. Натомість позов було подано лише 04 серпня 2025 року, що є значним пропуском строку звернення, який сплив 12 лютого 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Відповідно до підпункту 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.

Згідно з пунктом 87.13 статті 87 ПК України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

Частиною першою статті 289-2 КАС України передбачено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Системний аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо пропуску контролюючим органом строку звернення до суду, апеляційний суд виходить з наступного.

Апелянт посилається на те, що право контролюючого органу на звернення до суду виникло 12 жовтня 2024 року (після спливу 240 днів з 16.02.2024), а тримісячний строк звернення до суду сплив 12 січня 2025 року. Однак такий підхід не враховує особливості правового регулювання цієї категорії справ та правову природу податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2025 року у справі № 160/5655/22 зазначив, що тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України може застосовуватися за наявності у такого платника податків податкового боргу, для якого виконуються дві умови одночасно: сума податкового боргу перевищує 1 мільйон гривень, та цей податковий борг не був погашений протягом 240 календарних днів з дати вручення платнику податків податкової вимоги.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (пункт 59.5 статті 59 ПК України).

Ключовою обставиною у справах цієї категорії є наявність податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, який не погашений протягом 240 календарних днів з дня вручення податкової вимоги. При цьому, якщо податковий борг продовжує існувати і не погашається платником, право контролюючого органу на звернення до суду зберігається протягом всього періоду існування такого боргу.

Апеляційний суд встановив, що податкова вимога № 0-0716 від 23.05.2023 вважається врученою відповідачу 29.06.2023. Податковий борг у сумі понад 1 мільйон гривень виник у період з 30.03.2023 по 16.02.2024. Станом на дату звернення контролюючого органу до суду (04 серпня 2025 року) податковий борг у розмірі 1583624,42 грн. не був погашений.

Контролюючим органом вживались активні заходи щодо примусового стягнення податкового боргу шляхом винесення платіжних інструкцій (129 примірників за період з лютого 2024 року по червень 2025 року), однак ці заходи не призвели до погашення податкового боргу через відсутність коштів на рахунках боржника. За весь час частково погашено лише 12177,08 грн. з загальної суми боргу 1595801,50 грн.

Отже, станом на дату звернення до суду (04 серпня 2025 року) у контролюючого органу існувало право на звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи-боржника, оскільки податковий борг, що перевищує 1 мільйон гривень, не був погашений протягом значно довшого періоду, ніж 240 календарних днів з дня вручення податкової вимоги.

Застосування до цих правовідносин загального тримісячного строку звернення суб`єкта владних повноважень до суду, з моменту виникнення права на звернення (тобто після спливу 240 днів з дня вручення податкової вимоги) суперечило б меті правового регулювання, закладеній у статті 289-2 КАС України та пункті 87.13 статті 87 ПК України.

Апеляційний суд зауважує, що тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи-боржника встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу. Цей захід спрямований на створення умов для погашення податкового боргу і застосовується саме в ситуації, коли інші заходи примусового стягнення виявились неефективними.

Обмеження права контролюючого органу на звернення до суду тримісячним строком з моменту виникнення права на звернення (після спливу 240 днів), фактично, позбавило б контролюючий орган можливості використати даний механізм забезпечення виконання рішення про стягнення податкового боргу у випадках, коли платник тривалий час ухиляється від погашення податкового боргу.

Тимчасове обмеження у праві виїзду не є самостійним способом стягнення податкового боргу, а є забезпечувальним заходом, який застосовується для створення умов виконання рішень про стягнення податкового боргу. Відповідно, строки для звернення до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду не можуть визначатись так само, як строки для звернення з позовом про стягнення податкового боргу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що право контролюючого органу на звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи-боржника зберігається протягом всього періоду існування непогашеного податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, за умови, що минуло 240 календарних днів з дня вручення податкової вимоги.

Оскільки на момент звернення контролюючого органу до суду (04 серпня 2025 року) податковий борг у розмірі 1583624,42 грн. не був погашений, а з дня вручення податкової вимоги (29.06.2023) минуло більше 240 календарних днів, контролюючий орган мав право звернутися до суду з відповідним позовом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку звернення до суду є необґрунтованими.

Суд першої інстанції встановив, що за ТзОВ Закарпатська будівельна група+ обліковується податковий борг у сумі 1583624,42 грн., який виник у період з 30.03.2023 по 16.02.2024. Станом на час звернення Головного управління ДПС у Закарпатській області з позовом (04 серпня 2025 року) податковий борг не погашений.

Відповідачу на підставі пункту 59.1 статті 59 ПК України виставлено податкову вимогу № 0-0716 від 23.05.2023, яка вважається врученою відповідачу 29.06.2023 на підставі пункту 42.5 статті 42 ПК України.

Контролюючим органом вживались заходи щодо примусового стягнення податкового боргу на підставі рішень від 31.01.2024 №13/4-0716 (на суму 301530,24 грн.) та від 11.06.2024 №129/4-0716 (на суму 1294271,26 грн.). Всього було винесено 129 платіжних інструкцій за період з лютого 2024 року по червень 2025 року. Однак вказані заходи не призвели до погашення податкового боргу через відсутність коштів на рахунках боржника. За рахунок указаних заходів та самостійної сплати боржником частково погашено 12177,08 грн.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ТзОВ Закарпатська будівельна група+, керівником та засновником вказаного товариства є ОСОБА_1 . Дата призначення - 28.08.2020. Записів про припинення юридичної особи немає.

Таким чином, судом встановлено наявність усіх необхідних умов для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи-боржника за межі України, а саме:

- наявність у юридичної особи податкового боргу в сумі 1583624,42 грн., що перевищує 1 мільйон гривень;

- несплата такого податкового боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги (вручено 29.06.2023);

- неефективність інших заходів примусового стягнення податкового боргу;

- ОСОБА_1 є керівником юридичної особи-боржника (ТзОВ Закарпатська будівельна група+) станом на дату звернення до суду.

Згідно зі статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що, враховуючи встановлений факт наявності у ТзОВ Закарпатська будівельна група+ податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, непогашення суми такого податкового боргу протягом 240 днів з дня вручення товариству податкової вимоги, існують підстави для застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи ТзОВ Закарпатська будівельна група+ Готри Руслани Йосипівни у праві виїзду за межі території України до погашення суми податкового боргу.

Цей висновок є підставою для задоволення позову.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 260/6245/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель