Справа № 420/961/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/961/25
Перша інстанція: суддя Свида Л.І.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирне» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирне» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025р. ТОВ «Мирне» звернулося до суду із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.11.2024р. за №52618/15-32-07-01-19 та за №52604/15-32-07-01-19.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки в межах акту перевірки вже виносилися податкові повідомлення-рішення та вони не відкликані. Крім того, податкові повідомлення-рішення містять податковий номер платника податків, який відрізняється від номеру платника податків позивача, відповідачем порушені строки складання податкових повідомлень-рішень та вони не містять фактичної підстави (опису порушення) для визначення позивачу податкових зобов`язань та штрафних санкцій, розрахунки до цих податкових повідомлень-рішень відсутні.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв в межах та на підставі чинних норм податкового законодавства, оскільки висновки, які викладені в Акті перевірки, є такими, що узгоджуються з фактичними обставинами, та не суперечать нормам ПК України та іншим нормативно-правовим актів, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення не підлягають скасуванню.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ГУ ДФС в Одеській області в період з 26.06.2019р. по 17.01.2019р. була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Мирне» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2016р. по 31.12.2018р. та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1.01.2016р. по 31.12.2018р., за результатами якої складений Акт від 24.07.2019р. за №1469/15-32-14-01/03769221.

Вказаною перевіркою було встановлено низку порушень позивачем податкового законодавства, зокрема:

- п.198.5 ст.198 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 20 472грн. та заниження податку на додану вартість на загальну суму 5 269 963грн.;

- п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України в частині не складання та не реєстрації в ЄРПН податкових накладних на загальну суму 5 290 435грн.

Заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 5 290 435грн. відбулося: у зв`язку з використанням паливно-мастильних матеріалів у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку 2 301 205грн.; у зв`язку використанням будівельних матеріалів у операціях, що не є господарською діяльністю позивача 911 505грн.; у зв`язку з використання насіння і садивного матеріалу у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку 1 629 538грн.; використання власної сільськогосподарської продукції у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (списання) 93 670грн.; використання власної сільськогосподарської продукції у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (списання відходів) 354 517грн.

Такі висновки були обґрунтовані тим, що до перевірки товариством не були надані необхідні первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують використання придбаних паливно-мастильних матеріалів, будівельних матеріалів, насіння і садивного матеріалу у власній господарській діяльності, зокрема акти списання, накази про встановлення норм витрат палива, відомості про зберігання, акти заправлення, дозволи, акти виконаних робіт, акти надання послуг ремонту, акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, інвентарні картки обліку основних засобів, документи з яких вбачаються площі засіяні відповідними культурами, витрати посівного матеріалу та інші. Про ненадання позивачем документів контролюючим органом було складено відповідний акт.

Позивачем під час перевірки були надані видаткові накладні та банківські виписки, які фактично підтверджують придбання позивачем ТМЦ.

Таким чином, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.198.5 ст.198 ПК України та не віднесення до складу податкових зобов`язань вартості списання паливно-мастильних матеріалів, будівельних матеріалів, насіння і садивного матеріалу використання яких у власній господарський діяльності документально не підтверджено.

Крім того, позивачем проведено списання сільськогосподарської продукції власного виробництва на суму 469 349грн. (без ПДВ), як такої, що не ліквідна (проростання, зривання даху сховища після дощу), проте до перевірки не було надано документи, які підтверджують право власності або користування будь - якими складськими приміщеннями, складськими майданчиками та можливості зберігання сільськогосподарської продукції на них, що свідчить про використання списаної продукції не у власній господарській діяльності. З аналогічних підстав контролюючий орган дійшов висновку і про використання не у власній господарській діяльності списаної продукції у вигляді відходів (природній убуток в процесі зберігання та сушки продукції рослинництва) на загальну суму 1 772 581грн. (без ПДВ).

Враховуючи встановлення заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 5 290 435грн., в порушення п.201.1 ст.201 ПК України товариством також не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на вказану вище суму.

Не погодившись із інформацією, що міститься в акті перевірки, позивач подав контролюючому органу свої заперечення листом №570 від 8.08.2019р.. Листом №17113/10/15-32-14-01-10 від 10.08.2019р. товариству надіслано відповідь на заперечення до акту перевірки, яким його повідомлено, що до акту перевірки внесені зміни, у відповідності до яких збільшено суму податкового зобов`язання.

На підставі встановлених порушень, контролюючим органом прийнято, зокрема, податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019р.:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5 700 460грн. (за податковим зобов`язанням на 4 562 368грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 140 092грн.);

- №, яким застосовано штраф у розмірі 1 951 097грн. за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування.

Податкові повідомлення - рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, однак рішеннями про результати розгляду скарги ДПС України від 5.11.2019р. №8263/6/99-00-08-01-05-01 та від 7.11.2019р. №8667/6/99-00-08-01-05-04 скарги товариства залишені без задоволення, а податкові повідомлення - рішення - без змін.

Податкові повідомлення-рішення, які винесені на підставі акту перевірки від 24.07.2019р. №1469/15-32-14-01/03769221 були оскаржені в судовому порядку, в тому числі, податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019р. №, №, які стосуються грошових зобов`язань з податку на додану вартість та штрафних санкцій за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування.

За результатами оскарження цих податкових повідомлень-рішень та розгляду адміністративної справи за №420/7184/19 судами першої, апеляційної та касаційної інстанції, Верховним Судом 19.11.2024р. прийнято остаточне рішення, яким касаційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області задоволено частково, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024р. у справі №420/7184/19 в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2019р. № (в повному обсязі), № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 4 112 181грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 027 945,25грн. та № в частині застосування штрафу на суму 1 799 997грн. скасовано та в цій частині залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2023р. про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог ТОВ «Мирне». В решті постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024р. у справі за №420/7184/19 залишено без змін.

При цьому, Верховним Судом в рішенні від 19.11.2024р. у справі за №420/7184/19 зазначено про те, що: «колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що документи, які були надані позивачем, а саме видаткові накладні, товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів, рахунки на оплату, договори поставки нафтопродуктів, платіжні доручення, акти прийому-передачі ТМЦ, акти вибірки, паспорти якості, договори про виконані авіаційно-хімічні роботи, виписки банку підтверджують виключно факт придбання паливно-мастильних матеріалів, проте не є доказами, які свідчать про використання таких ПММ у власній господарській діяльності.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять належних, достатніх та достовірних доказів (необхідних первинних документів) на підтвердження використання ТОВ «МИРНЕ» придбаних будівельних матеріалів у власній господарській діяльності, зокрема відсутні жодні документи на підтвердження передачі будівельних матеріалів для виконання робіт, доказів їх зберігання, внутрішнього переміщення, актів виконаних робіт, актів надання послуг ремонту, акти приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів, інвентарних карток обліку основних засобів, які б підтверджували використання вищевказаних будівельних матеріалів, обладнання при будівництві, ремонті основних засобів чи інших об`єктів або інших документів, які б давали змогу ідентифікувати, на які саме об`єкти було використано та списано будівельні матеріали, не надано також і жодної проектної документації, або технічної документації на відповідні роботи.

Колегія суддів також погоджується і з висновками суду першої інстанції, що документи, які фактично були надані позивачем не підтверджують використання позивачем у власній господарській діяльності насіння і садивного матеріалу, вартість яких була віднесена до податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість у відповідних періодах.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з доводами контролюючого органу, які були підтримані судом першої інстанції, щодо не підтвердження первинними документами факту використання позивачем у власній господарській діяльності паливно-маститих матеріалів, будівельних матеріалів, насіння і садивного матеріалу.

При цьому, колегія суддів зазначила, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність висновку контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України в частині не віднесення до складу податкових зобов`язань вартості списаної сільськогосподарської продукції, як такої що використана не у власній господарській діяльності, на загальну суму 448187 грн.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 21.08.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 448187 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 112146,75 грн., а в решті зазначене податкове повідомлення - рішення, є правомірними.

З огляду на встановлений факт заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ, а відповідно і відсутність складання та не реєстрацію в ЄРПН податкових накладних на суму не нарахованих податкових зобов`язань з ПДВ у відповідності до вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає обґрунтованим застосування до Товариства штрафу на суму 1799997 грн.».

Враховуючи зазначені обставини, ГУ ДПС в Одеській області на підставі акту перевірки від 24.07.2019р. №1469/15-32-14-01/03769221 та вказаного рішення Верховного Суду від 19.11.2024р. у справі за №420/7184/19, яким встановлена правомірність визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 4 112 181грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 027 945,25грн., застосування до позивача штрафу в розмірі 1 799 997грн., прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.11.2024р.:

- за №52604/15-32-07-01-19, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 5 140 126,25грн. (4 112 181грн. за податковими зобов`язаннями, 1 027 945,25грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- за №52618/15-32-07-01-19, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 1 799 997грн. за платежем податок на додану вартість.

Позивач не погодився з правомірністю вищевказаних податкових повідомлень-рішення, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних дій та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Положеннями п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про, в тому числі, заниження його податкових зобов`язань, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо, зокрема, за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт заниження суми податкових зобов`язань; відсутність реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на суму податкових зобов`язань з ПДВ та суму штрафних санкцій щодо яких Верховним Судом у справі за №420/7184/19 зроблені висновки про правомірність висновків податкового органу, викладених в Акті перевірки від 24.07.2019р. за №1469/15-32-14-01/03769221, тобто оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на зменшену суму грошового зобов`язання, визначеного у попередніх податкових повідомленнях-рішеннях.

Відповідно до положень ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, судова колегія зазначає, що в даному випадку, після розгляду касаційної скарги Верховним Судом встановлено обставини правомірності нарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 4 112 181грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 027 945,25грн., застосування до позивача штрафу в розмірі 1 799 997грн., а тому ці обставини не підлягають доказуванню.

В такому випадку нормами Податкового кодексу України передбачено відповідний алгоритм дій щодо тої суми, нарахування якої визнано судами обґрунтованим.

Так, відповідно до положень пп.60.1.5 п.60.1, п.60.4 ст.60 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу.

У такому випадку, податкове повідомлення-рішення вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання.

Отже, після розгляду Верховним Судом справи щодо правомірності податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі висновків акту перевірки від 24.07.2019р. №1469/15-32-14-01/03769221 та залишення в силі податкових повідомлень-рішень в частині нарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 4 112 181грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 027 945,25грн., застосування до позивача штрафу в розмірі 1 799 997грн., у відповідача виник обов`язок щодо винесення нових податкових повідомлень-рішень на ці суми, а попередні податкові повідомлення-рішення при цьому з моменту винесення нових вважаються відкликаними.

Враховуючи зазначені обставини, судова колегія вважає, що податковий орган діяв у відповідності до вимог ПК України та ці рішенні є правомірними та не підлягають скасуванню судом.

Що стосується посилання позивача на те, що в межах одної перевірки його декілька разів притягнуто до відповідальності, то судова колегія вважає такі посилання безпідставними, оскільки за положеннями ПК України при отриманні позивачем нових податкових повідомлень-рішень попередні вважаються відкликаними та для цього окремого рішення приймати не потрібно.

Також позивач посилається на порушення відповідачем при складанні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень положень «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015р. №1204 в частині строку направлення податкових повідомлень-рішень, невірного визначення податкового номеру платника податків, не зазначення підстав для визначення грошового зобов`язання або штрафних санкцій, фактичних підстави складання податкових повідомлень-рішень, в частині відсутності детального розрахунку податкових зобов`язань та суми штрафних санкцій, внесення в оскаржувані рішення недостовірної інформації, тощо.

Апеляційний суд зазначає, що в рішенні Верховного Суду від 15.03.2024р. у справі за №810/853/17, з посиланням на врахування загальних підходів до оцінки недоліків форми рішення сформульованих Верховним Судом у постановах від 19.05.2020р. у справі № 820/2300/18, від 30.04.2020р. у справі №810/384/16, від 17.03.2020р. у справі №808/4140/15, від 25.01.2019р. у справі №812/1112/16, від 23.11.2023р. у справі №815/3358/15, зазначено, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Що стосується не надіслання разом з податковим повідомленням-рішенням розрахунку податкового зобов`язання, то судова колегія зазначає, що згідно з абз.6 п.58.1 ст.58 ПК України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій. Тобто, вказаною нормою не встановлено прямого обов`язку надсилання податковим органом розрахунку податкового зобов`язання. Такий розрахунок додається до податкового повідомлення-рішення за наявності такого.

Отже, такі факти як помилки у найменуванні юридичної особи, її адреси, технічні помилки/описки у змісті податкового повідомлення-рішення/рішення, відсутність підпису посадової особи контролюючого органу, відсутність розрахунку до податкового повідомлення-рішення не впливають на його законність та не може бути самостійною підставою для визнання такого рішення контролюючого органу недійсним.

Апеляційний суд зазначає, що допущення у податковому повідомленні-рішенні технічних помилок/описок та надсилання податковим органом податкового повідомлення-рішення без розрахунку податкового зобов`язання не впливає на обов`язок особи сплачувати встановлені податковим законодавством податки та збори.

Окрім того, в рішенні Верховного Суду від 20.06.2022р. у справі за №826/15940/18 зроблені висновки про те, що недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку.

Що стосується тверджень позивача про те, що в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішення зазначений податковий номер платника податків, який відрізняється від податкового номеру ТОВ «Мирне» (3769221 замість 03769221), то судова колегія вважає, що така технічна помилка не впливає на ідентифікацію особи, щодо якої прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вони містять назву підприємства та податковий номер без першого « 0» і така технічна помилка не свідчить про протиправність цих рішень.

Так само, сам факт порушення відповідачем 3-денного строку направлення позивачу податкових повідомлень-рішень не свідчить про безпідставність нарахування позивачу податкових зобов`язань та застосування штрафних санкцій.

При цьому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення містять дані щодо платника податків, акту перевірки та рішення Верховного Суду, на підставі яких вони прийняті, підстави як нормативні так і фактичні для визначення податкового зобов`язання та застосування штрафних санкцій, їх суми, тощо.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті після судового оскарження попередніх податкових повідомлень-рішень та виходячи зі змісту Акту перевірки та змісту рішень судів, зокрема, рішення Верховного Суду від 19.11.2024р. у справі за №420/7184/19, можливо чітко визначити всі обставини та підстави визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 4 112 181грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 027 945,25грн., застосування до позивача штрафу в розмірі 1 799 997грн., а всі недоліки в оформленні цих рішень не впливають на правомірність визначення позивачу цих сум та не є підставою для звільнення позивача від сплати цих зобов`язань та штрафних санкцій при тому, що правомірність їх нарахування встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили.

Що стосується розрахунку до податкових повідомлень-рішень, то судова колегія зазначає, що в рішенні Верховного Суду від 19.11.2024р. у справі за №420/7184/19 розрахована та зазначена конкретна сума щодо якої суд встановив правомірність нарахування грошових зобов`язань та штрафних санкцій та ця сума має бути сплачена позивачем незалежно від наявності або відсутності розрахунку. Крім того, як зазначено вище з посиланням на практику Верховного Суду не направлення позивачу розрахунку до податкового повідомлення-рішення не є підставою для визнання його протиправним та в цій справі до суду надано розрахунки штрафних санкцій до рішень, суми в яких повністю відповідають тим, щодо яких Верховним Судом прийнято рішення про правомірність їх нарахування.

Враховуючи викладені обставини, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність та законність податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 27.11.2024р. за №52618/15-32-07-01-19 та за №52604/15-32-07-01-19.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирне» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко