Справа № 686/26962/25
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/537/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Хараджі Н.В.,

при секретарі судового засідання Козуляк І.В.,

розглянувши в м. Хмельницькому в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який поданий та підписаний представником Комаса Олександром Володимировичем, до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 5633433 від 03.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене частиною четвертою ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно оскаржуваної постанови 03.09.2025 приблизно о 00:34:46 за адресою: м. Хмельницький, вул. Романа Шухевича 6, позивач, виконуючи функцію водія шляхом вчинення технічної дії для приведення тз в рух (згідно Постанови Пленуму верховного суду України від 23.12.2004 № 14) керував електричним тз,а саме Електричним самокатом Ninebot G30 Мах потужністю до 3 кВт, будучи позбавленим права керування тз від 16.09.2024 Хмельницьким міськрайонним судом, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ. З винесеною постановою Позивач категорично не погоджується, вважає її протиправною та що підлягає скасуванню виходячи з наступного. По-перше, відповідно до ст. 126 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. ч. 4 ст. 126 КУПаАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Із зазначеного випливає, що особа, позбавлена права керування тз, не має права керувати транспортним засобом, на яке відповідно до вимог чинного законодавства вимагається наявність ведійського посвідчення. По-друге, відповідно до п.2.1 постанови КМУ № 1306 від 10 жовтня 2002 р. «Про Правила дорожнього руху» (далі-Постанова), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Національної поліції, , Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка. Відповідно до п. 1.10 Постанови, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що виводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначаться Кабінетом Міністрів України. По-третє, звертає увагу, що електросамокат, на якому здійснював рух Позивач є прокатним, вказаний в постанові як Ninebot G30 Мах 001033 Прокатайся. Тобто з логіки представника поліції, будь-яка особа, яка орендує прокатний самокат повинен мати посвідчення водія, така позиція є хибною і не відповідає вимогам чинного законодавства. По-четверте, в оскаржуваній постанові вказано характеристики електросамокату Ninebot G30 Мах з потужністю до 3 кВт. Вказані характеристики даної моделі самоката підтверджується і скріншотами із оголошень мережі інтернет, з яких видно номінальні характеристики такого самокату. скріншоти яких додаються до позовної заяви. Тобто, чітко підтверджується та обставина і відповідність вимогам законодавства, що отримання посвідчення категорії А1 необхідна на транспортний засіб з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Відповідно Позивач не міг порушити норму ч.4 ст. 126 КУпАП України в обставинах, при яких на нього було винесеноцю постанову. По-п`яте, в оскаржуваній постанові вказано на порушення саме п. 2.1. а ПДР України, де вказано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В той же час, поліцейським винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП України, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Із цього випливає, що наведене порушення в постанові згідно пункту 2.1. а ПДР чого руху та притягнення до відповідальності за ч. 4. ст. 126 КУпАП України невзаємопов`язані між собою правопорушення, що зайвий раз доводить незаконність дій нічого при винесенні оскаржуваної постанови з урахуванням зазначених вище обставин даної постанови. Тож просить її скасувати та стягнути судові витрати.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін.

До суду відповідач надіслав відзив на позовну заяву, за яким заперечував проти задоволення позову, посилаючись на законність дій поліцейського під час складання оскаржуваної постанови, підтвердженність доказами скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУПАП, та додавши відеоматеріали до справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5633433 від 03.09.2025 року 03.09.2025 приблизно о 00:34:46 за адресою: м. Хмельницький, вул. Романа Шухевича 6, ОСОБА_2 , який виконуючи функцію водія шляхом вчинення технічної дії для приведення тз в рух (згідно Постанови Пленуму верховного суду України від 23.12.2004 № 14) керував електричним тз, а саме Електричним самокатом Ninebot G30 Мах потужністю до 3 кВт, будучи позбавленим права керування тз від 16.09.2024 Хмельницьким міськрайонним судом, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ. Кваліфіковано діяння за ч. 4 ст. 126 КУПАП та накладено штраф в розмірі 20400 грн.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною четвертою ст. 126 КУпАП передбачено, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1(а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Також, вказаний пункт містить перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них.

Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у справі № 278/3362/15-к від 01.03.2018., а також суди апеляційної інстанції, зокрема у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 року у справі № 127/11353/24, Третього апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 року у справі № 211/7222/24, тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 03.09.2025 року у м. Хмельницький, вул. Романа Шухевича 6, позивач керував Електричним самокатом Ninebot G30 Мах потужністю до 3 кВт.

Вказані обставини підтверджено наданим доказами позивача та не спростовані відповідачем.

Оскільки потужність електродвигуна електросамокату Ninebot G30 Мах становить до 3 кВт, а Правила дорожнього ружу не містять визначення поняття «електросамокат» та максимальної потужності для того, щоб електросамокат вважався механічним транспортним засобом, суд доходить до висновку, що електросамокат Ninebot G30 Мах не може прирівнюватися до мопеду або іншого двоколісного транспортного засобу та визнаватися механічним транспортним засобом.

Відтак, вимоги, установлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до осіб, які керують електросамокатами, зокрема, до позивача, тому позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУПАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення пункту 2.1а) Правил дорожнього руху несуть виключно водії механічних транспортних засобів, до яких електросамокат не відноситься.

Доводи відповідача про те, що для керування будь-яким транспортним засобом з електродвигуном потужністю від 0,1 кВт до 4 кВт особа повинна мати водійське посвідчення категорії А1, не підтверджені матеріалам справи та вимогами законодавства.

Інші аргументи відповідача (стосовно доведеності відеозаписами як факту керування позивачем електросамокатом, так й дотримання інспектором патрульної поліції процедури накладення адміністративного стягнення) не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними та не спростовують висновок щодо відсутності складу правопорушення.

Згідно з частиною другою, третьою ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; а також, відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів сплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При винесенні постанови інспектором патрульної служби повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність складу та вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 126 КУпАП, суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову. Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. ст. 132, 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який поданий та підписаний представником Комаса Олександром Володимировичем, до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5633433 від 03.09.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., скасувати.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Коцюбинського, б. 35/2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 605грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа