Справа № 160/1670/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 листопада 2025 рокуСправа №160/1670/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Рабзі Олександра Юхимовича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/1670/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 у адміністративній справі №160/1670/25 позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 20.04.2021, орган, що видав 2ІSR; адреса зареєстрованого місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) без індексації, починаючи з 07.10.2009.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити з 07.10.2009 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 20.04.2021, орган, що видав 2ІSR; адреса зареєстрованого місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) з урахування індексації відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведених платежів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити з 01.03.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 20.04.2021, орган, що видав 2ІSR; адреса зареєстрованого місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) з урахування індексації відповідно постанови Кабінету Міністрів України про «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 № 124 та проведених платежів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити з 01.05.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 20.04.2021, орган, що видав 2ІSR; адреса зареєстрованого місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) з урахування індексації відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» та проведених платежів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити з 01.03.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 20.04.2021, орган, що видав 2ІSR; адреса зареєстрованого місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) з урахування індексації відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» та проведених платежів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 20.04.2021, орган, що видав 2ІSR; адреса зареєстрованого місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) з урахування індексації відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та проведених платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданого 20.04.2021, орган, що видав 2ІSR; адреса зареєстрованого місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

29.10.2025 від представника позивача адвоката Рабзі О.Ю. надійшла заява, в якій просить:

-ухвалити додаткове рішення у справі №160/1670/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

В обґрунтування поданої заяви представником позивача зазначено, що у позовній заяві було зазначено про стягнення судових витрат, при цьому зауважено, що витрати на правову допомогу складають 15000,00 грн., такі докази подаються в суд в строк, визначений ч. 7 ст. 139 КАС України. За викладених обставин, просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на адвоката.

До заяви представником адвокатом Рабзі О.Ю. долучено Договір про надання правової допомоги №03-G/2021 від 03.02.2021, акт здачі-приймання виконаних робіт від 28.10.2025 до договору про надання правової допомоги №03-G/2021 від 03.02.2021.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заява про ухвалення додаткового рішення у справі розподілена судді Бухтіяровій М.М.

За змістом частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на приписи частини третьої статті 252 КАС України, зважаючи, що судове рішення у справі №160/1670/25 прийнято в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши подану представником позивача заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють дане питання, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовних вимогах заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Беручи до уваги, що під час ухвалення рішення суду не було вирішено розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі на підставі статті 252 КАС України.

Згідно із частиною першою та другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною третьою статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 134 цього Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частини дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачено відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виключно адвокатам; заявлена до стягнення сума витрат має бути співмірною з наданими послугами, обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, ці витрати мають бути пов`язаними з розглядом справи та підтверджені відповідними доказами.

Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 у справі № 816/416/18.

Приписами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та витрачений час.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у цій справі представником позивача надано до суду ордер серії ВН №1178614, Договір про надання правової допомоги №03-G/2021 від 03.02.2021, акт здачі-приймання виконаних робіт від 28.10.2025 до договору про надання правової допомоги №03-G/2021 від 03.02.2021.

Судом досліджено надані докази та встановлено наступне.

03.02.2021 між Адвокатським об`єднанням «Правовий центр «Інтелект»», в особі керуючого партнера Рабзі Олександра Юхимовича (далі Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги від 03.02.2021 (далі Договір), відповідно до предмету якого (п.1.1. Договору) Клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу щодо захисту прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

За змістом п. 2.1. Договору Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової допомоги: представляє інтереси Клієнта в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, фондах соціального страхування, судах будь-якої юрисдикції під час розгляду спорів та інших органах, установах та організаціях, у яких стороною виступає Клієнт, з усіма правами, передбаченими ст. 27, 31, 38, 40 Цивільного процесуального кодексу України: надавати усні та письмові консультації; здійснювати підготовку та подачу документів до суду та інших компетентних органів; брати участь у судових засіданнях, знайомитися з матеріалами справи, подавати докази та заперечення, заявляти клопотання, робити заяви про забезпечення позову чи доказів, давати пояснення, отримувати документи, оплачувати судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді; подавати від імені клієнта апеляційні та касаційні скарги, подавати заяви про звернення рішень суду до виконання, подавати заяви і скарги щодо виконання судових рішень, виконувати інші дії за погодженням із замовником, підписувати від імені Клієнта усі необхідні документи.

Згідно з п.п.4.1-4.4. Договору за надання правової допомоги, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі, що встановлюється Актом здачі-приймання виконаних робіт. Правову допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує в гривнях на підставі виставленого рахунку шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Адвокатського об`єднання, без ПДВ або готівкою. При розрахунку вартості правової допомоги, вказаної в п. 4.1. даного договору, враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням, його партнерами та співробітниками. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги та її вартість.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до виконання сторонами своїх доручення (п.7.1 Договору).

28.10.2025 між Адвокатським об`єднанням «Правовий центр «Інтелект»», в особі керуючого партнера Рабзі Олександра Юхимовича (далі Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) підписано акт здачі-приймання виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №03-G/2021 від 03.02.2021, відповідно до п.1 якого Адвокатським об`єднанням «правовий центр «Інтелект» на підставі договору про надання правової допомоги №03-0/2021 від « 03» лютого 2021 року були виконані наступні роботи: Надання правової допомоги Стассу Володимиру Іллічу у Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі №160/1670/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до п.2 акту здачі-приймання виконаних робіт сторони встановили, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі, що встановлюється Актом здачі-приймання виконаних робіт, а саме: у розмірі 15 000 грн., яка включала в себе: попередня консультація та аналіз справи, вивчення актуальної судової практики, складення проекту позовної заяви, збір необхідного пакету документів та його подача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, підготовка та написання додаткових пояснень про врахування при вирішенні спору правових висновків, викладених Верховним Судом, підготовка та подача заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 18 січня 2024 року у справі № 9901/459/21, виснувала що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У пунктах 134-135 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Також усталеною є практика Верховного Суду стосовно того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 07 січня 2025 року у справі № 120/19027/23, від 24 грудня 2024 року у справі № 380/25725/21, від 07 листопада 2024 року у справі № 500/51/24, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у даній адміністративній справі, суд враховує, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, справа є незначної складності відповідно до вимог п.3 ч.6 ст.12 КАС України, розгляд справи уповільнений за рахунок об`єднання декількох позовних вимог, які мають свої підстави (обставини) виникнення, самостійні обсяги доказування.

Суд також враховує наявність усталеної практики з вирішення цих категорій спорів, що вказує на можливість використання адвокатом у своїй діяльності раніше напрацьованих матеріалів та шаблонних документів, які застосовуються при розгляді судових справ цих категорій.

Справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у судових засіданнях адвокат участі не брав, відповіді на відзив не подавав, за результатом судового розгляду рішенням суду від 27.10.2025 позовна заява задоволена частково, у задоволенні двох позовних вимог - відмовлено.

Суд звертає увагу, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, і такі вимоги чітко передбачені КАС України.

Із опису послуг адвоката, які виконавець надав позивачу (Акт здачі-приймання від 28.10.2025), слідує, що до цього переліку включені, в тому числі аналіз справи, вивчення актуальної судової практики, однак означені витрати не підлягають окремій компенсації, оскільки охоплюються поняттям підготовка та подання позовної заяви, що включено окремим пунктом до переліку наданих послуг.

Водночас, консультація не входить до складових надання правничої допомоги, безпосередньо пов`язаною з розглядом справи в суді, а є правничої допомогою, наданою під час досудового врегулювання спору.

Крім того, за умовами договору оплата послуг адвоката здійснюється на підставі виставленого рахунку. Однак рахунок на оплату послуг адвоката не було надано до суду.

Також, на підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид правової послуги та витрачений час.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар адвоката має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однак, жодних розрахунків наданої правової допомоги (вид наданих послуг, витрати часу) у справі, що розглядається, не надано.

Заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу документально не підтверджена.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд повторно зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що заявлені до відшкодування витрати є фактичними, а їх розмір обґрунтованим, тому у задоволенні заяви представника позивача про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 252, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у адміністративній справі № 160/1670/25.

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 адвоката Рабзі Олександра Юхимовича про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/1670/25 відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова