Справа № 160/15967/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: виконавчого комітету Самарівської міської ради, відповідача-2: Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
30.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 29.05.2025 року через систему Електронний суд позовна заява відповідача-1: виконавчого комітету Самарівської міської ради, відповідача-2: Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії виконавчого комітету Самарівської міської ради та Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради щодо: вимоги надання додаткових документів, не передбачених пунктом 12 постанови КМУ № 306 від 25.04.2018 року; проведення розгляду скарги ОСОБА_1 №РєЗСО-094 від 18.02.2025 року за відсутності ОСОБА_1 з порушенням частини 4 статті 85 Закону № 2343;
- зобов`язати виконавчий комітет Самарівської міської ради: провести повторний розгляд скарги №РєЗСО-094 за особистої участі ОСОБА_1 з урахуванням його пропозицій щодо дати та часу; проводити службову перевірку дій УСЗН та притягнути винних до дисциплінарної відповідальності.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що 18.02.2025 року позивач подав звернення (зауваження, скарга) №РєЗСО-094 до міського голови м. Самар Резніка Сергія Олександровича з вимогою розгляду дій Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради (далі УСЗН), яке безпідставно та незаконно вимагало від позивача надання додаткових документів для отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, крім тих, що передбачені постановами Кабінету Міністрів України № 306 від 25.04.2018 року та №302 від 12.05.1994 року. У зверненні позивач також просив провести розгляд скарги за його особистої присутності (п. 3 звернення), що передбачено частиною 4 статті 85 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 2 липня 2022 року № 2343-IX (далі Закон № 2343). 11.03.2025 року відповідач надіслав позивачу відповідь (вих. № 38Г №228/0/12-25), в якій зазначив, що розгляд його скарги № РєЗСО-094 проведено за моєї відсутності, оскільки позивач не повідомив зручну дату та час для участі. Водночас, листом вих. № 188/0/12-25 від 04.03.2025 року позивача запросили на розгляд, однак не було враховано моє право на обов`язкову участь у розгляді скарги, про що позивач чітко вказав у зверненні. Відповідач визнав дії УСЗН правомірними, мотивуючи це відповідністю вимог до документів, передбачених Законом України «Про адміністративні послуги» № 5203-VI від 06.09.2012 року та іншими нормативними актами. Проте позивач вважає, що вимога надання додаткових документів (оригінал рішення міжвідомчої комісії, копія паспорта, витяг з реєстру тощо) суперечить пункту 12 постанови КМУ № 306 та моїм правам як особи з інвалідністю. Не погоджуючись із діями відповідачів, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
23.09.2025 року та 24.09.2025 року від виконавчого комітету Самарівської міської ради, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-1 зазначив наступне. 19.02.2025 року на адресу виконавчого комітету Самарівської міської ради надійшла скарга гр. ОСОБА_1 (вих. № РЄЗСО -094 від 18.02.2025 року), яка зареєстрована під вх. № М-274 в порядку ЗУ «Про адміністративну процедуру». У вказаній скарзі скаржник повідомляв що, начебто, «Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради безпідставно та незаконно вимагає надати додаткові документи, крім тих, які зазначені в Постанові КМУ № 306 та 302, та які необхідні для отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни». Окрім того, ОСОБА_1 просив: прийняти скаргу до розгляду, зареєструвати її належним чином та повідомити реєстраційний номер заявнику; залучити юристів виконавчого комітету для розгляду матеріалів по вказаній вище скарзі; провести її розгляд за особистої присутності скаржника; визнати протиправними дії УСЗН СМР; зобов`язати УСЗН CМР провести службову перевірку та притягнути відповідальних осіб до дисциплінарної відповідальності. 28.02.2025 року у відповідь на вказану вище скаргу, виконавчим комітетом Самарівської міської ради на адресу ОСОБА_1 за вих. ЗВГ № 174/0/12-25 було направлено листа, яким повідомлялось скаржника, що «відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Таким чином, надані 26.11.2024 року позивачем особисто до управління соціального захисту населення Самарівської міської ради заява довільної форми, для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, та документи, згідно вищезазначеного переліку - не є додатковими, а є необхідними, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII та Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 № 5203-VI, для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. В свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» та від 25.04.2018 № 306 «Деякі питання встановлення зв`язку інвалідності з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я» визначена підстава, а саме довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (на момент звернення позивача), для видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудний знак Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни і є одним із документів згідно переліку, для отримання адміністративної послуги «Встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, видача посвідчення/ довідки, продовження строку дії посвідчення (вклеювання бланка-вкладки)». Отже, управлінням соціального захисту населення Самарівської міської ради цілком правомірно були прийняті від позивача заява та наданий пакет документів, для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу позивачу посвідчення встановленого зразка. В результаті розгляду заяви позивача було прийнято рішення встановити гр. ОСОБА_1 статус «особа з інвалідністю внаслідок війни», відповідно до п.4 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення встановленого зразка. Окрім того, станом на день подання даного звернення позивачу особисто вже видано посвідчення інваліда внаслідок війни серія НОМЕР_1 від 20.12.2024 року, а тому порушене питання було вирішено в повному обсязі ще до моменту направлення звернення (за інформацією Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Самарівської міської ради)». Не погоджуючись із наданою відповіддю, гр. ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до суду про визнання дій виконавчого комітету Самарівської міської ради неправомірними. Згодом, а саме 04.03.2025 року, з метою досудового вирішення спору та запобігання надмірного перевантаження судової системи, на адресу ОСОБА_1 було направлено листа вих. ЗВГ № 188/0/12-25, в якому виконавчий комітет Самарівської міської ради запрошував заявника 10.03.2025 року об 11 год. 00 хв., додатково, за особистої участі останнього, розглянути всі питання, викладені у скарзі РЄЗСО -094 від 18.02.2025 р. Заявнику пропонувалося надати докази на підтвердження фактів, викладених у вищезазначеному зверненні. Того ж дня, телефоном, гр. ОСОБА_1 надав прохання виконавчому комітету Самарівської міської ради (звернення вх. № М-377 від 04.03.2025 р.) «призначити особисті зустрічі на другу половину дня, так як у першій половині дня проходить реабілітацію» та усне прохання (звернення вх. № 378 від 04.03.2025 р.) «забезпечити виконання державної політики про цифрову доступність та безбар`єрність шляхом проведення засідань та розгляду справ по суті використовуючи месенджери WhatsApp або Zoom».У відповідь на зазначені усні звернення, виконавчий комітет Самарівської міської ради направив на адресу ОСОБА_1 листи вих. ЗВГ №205/0/12-25 від 05.03.2025 року та вих. ЗВГ №206/0/12-25 від 05.03.2025 року, в яких просив до дня проведення засідання з розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року (а саме до 10.03.2025 року) повідомити саме о котрій годині другої половини дня 10.03.2025 року йому буде зручно прийняти участь при розгляді вищезазначеної скарги за допомогою програмного забезпечення WhatsApp, Zoom. Жодної реакції/відповіді з боку ОСОБА_1 на означені прохання щодо узгодження часу розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року на адресу відповідача-1 не надходило. Згодом, з огляду на відсутність скаржника та неповідомлення зручних для останнього дати та часу розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року її було розглянуто за відсутності скаржника. Остаточні результати розгляду скарги було викладено в листі вих. ЗВГ №228/0/12-25 від 11.03.2025 року. Таким чином, виконавчим комітетом Самарівської міської ради було в повному обсязі виконано вимоги ЗУ «Про адміністративну процедуру» та надано обґрунтовану відповідь на запит ОСОБА_1 для того, щоб розглянути скаргу в порядку ЗУ «Про адміністративну процедуру» адміністративним органом має бути прийнято певний адміністративний акт. Адміністративним актом, в розумінні ст. 2 ЗУ «Про адміністративну процедуру» є - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб). Так, станом на день подання скарги (18.02.2025 року) гр. ОСОБА_1 вже отримав посвідчення інваліда внаслідок війни, що в розумінні ЗУ «Про адміністративну процедуру» є адміністративним актом. Розгляд скарги в порядку ЗУ «Про адміністративну процедуру», за загальним правилом, передбачав би взагалі, прийняття рішення про скасування адміністративного акту, тобто скасування посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Скаржник, в своїй скарзі та позивач в позовній заяві не ставить питання про скасування вказаного вище акту. А отже, взагалі відсутній предмет спору для розгляду в суді в порядку адміністративного судочинства. Виконавчий комітет Самарівської міської ради жодним чином не порушував права та законні інтереси позивача, а навпаки, при розгляді скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року прагнув всебічно, повно та об`єктивно розглянути скаргу з дотриманням прав та інтересів сторін спірних правовідносин.
Відповідач-2: Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
04.06.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду означену позовну було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: позовної заяви із її копіями відповідно до кількості учасників справи, у відповідності до вимог ст. 160 КАС України з максимально чітко і зрозуміло сформованими позовними вимогами із зазначенням кількісного складу відповідачів (відповідача) відповідно до вимог чинного законодавства виходячи із приписів ст. 5 КАС України.
24.06.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Самарської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу. За наслідками розгляду даної апеляційної скарги, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За відомостями з витягу з протоколу передачі судвоовї справи раніше визначеному складу суду від 01.09.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 02.09.2025 року передана судді Пруднику С.В.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 18.02.2025 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до міського голови міста Самар Резніка С.О. із зверненням (зауваження, пропозиції, заява, клопотання, скарга, прохання), в якому позивач зазначив наступне. На виконання положень частини 4, статті 85 Закону України « Про адміністративну процедуру»: Положення статті 19 Конституції України зобов`язують посадових осіб, держслужбовців органів влади та місцевого самоврядування діяти виключно в межах Конституції та законодавства України. УСЗН СМР у місті Самар, безпідставно та незаконно вимагає надати додаткові документи, крім тих які зазначені постановами КМУ №306 та 302, та які необхідні для отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Згідно з пунктом 12 постанови КМУ № 306 від 25 квітня 2018 року, виконавчий орган міської ради, на який покладено функції з питань ветеранської політики, видає: посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі довідки медико- соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Крім довідки до акту огляду МСЄК, Серія 12ААГ № 568970 від 21.11.2024 року, у супереч вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України, від мене незаконно затребували: оригінал Рішення міжвідомчої комісії №10/Ш/82/1 від 19.11.2024 року, Копію паспорта громадянина України, Витяг з реєстру територіальної громади на 1 аркуші, Витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", Копію документа, який засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків. Таким чином позивач просив: 1. Прийняти цю скаргу до розгляду, зареєструвати її належним чином та повідомити реєстраційний номер. 2. Залучити юристів виконавчого комітету для розгляду матеріалів по цій скарзі. 3. Провести розгляд скарги, за особистої присутності, у разі негативного рішення. 4. Визнати протиправними дії управління УСЗН СМР у місті Самар. 5. Зобов`язати управління УСЗН СМР провести службову перевірку та притягнути відповідальних до дисциплінарної відповідальності. 6. Розглянути дану заяву та надіслати вмотивовану відповідь у термін, передбачений Законом України « Про адміністративну процедуру», на наданий імейл.
19.02.2025 року на адресу виконавчого комітету Самарівської міської ради надійшла скарга гр. ОСОБА_1 (вих. № РЄЗСО -094 від 18.02.2025 року), яка зареєстрована під вх. №М-274 в порядку ЗУ «Про адмінінстративну процедуру».
28.02.2025 року у відповідь на вказану вище скаргу, виконавчим комітетом Самарівської міської ради на адресу ОСОБА_1 за вих. ЗВГ № 174/0/12-25 було направлено листа, яким повідомлялось скаржника, що «відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
04.03.2025 року, з метою досудового вирішення спору та запобігання надмірного перевантаження судової системи, на адресу ОСОБА_1 було направлено листа вих. ЗВГ №188/0/12-25, в якому виконавчий комітет Самарівської міської ради запрошував заявника 10.03.2025 року об 11 год. 00 хв., додатково, за особистої участі останнього, розглянути всі питання, викладені у скарзі РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року. Заявнику пропонувалося надати докази на підтвердження фактів, викладених у вищезазначеному зверненні.
Того ж дня, телефоном, гр. ОСОБА_1 надав прохання виконавчому комітету Самарівської міської ради (звернення вх. № М-377 від 04.03.2025 р.) «призначити особисті зустрічі на другу половину дня, так як у першій половині дня проходжу реабілітацію» та усне прохання (звернення вх. № 378 від 04.03.2025 року) «забезпечити виконання державної політики про цифрову доступність та безбар`єрність шляхом проведення засідань та розгляду справ по суті використовуючи месенджери WhatsApp або Zoom».
У відповідь на зазначені усні звернення, виконавчий комітет Самарівської міської ради направив на адресу ОСОБА_1 листи вих. ЗВГ №205/0/12-25 від 05.03.2025 року та вих. ЗВГ № 206/0/12-25 від 05.03.2025 року, в яких просив до дня проведення засідання з розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року (а саме до 10.03.2025 року) повідомити саме о котрій годині другої половини дня 10.03.2025 року йому буде зручно прийняти участь при розгляді вищезазначеної скарги за допомогою програмного забезпечення WhatsApp, Zoom.
Як зазначив відповідач-1 у відзиві на позовну заяву, жодної реакції/відповіді з боку ОСОБА_1 на вказані вище прохання щодо узгодження часу розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року на адресу відповідача-1 не надходило.
Згодом, з огляду на відсутність скаржника та неповідомлення зручних для останнього дати та часу розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року її було розглянуто за відсутності скаржника.
Остаточні результати розгляду вказаної вище скарги було викладено в листі вих. ЗВГ №228/0/12-25 від 11.03.2025 року.
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду із позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, перелік осіб та вимоги до документів врегульовано Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, яким визначено правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни.
Законом України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 № 5203-VІ (далі Закон № 5203) визначено правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг, та передбачено створення Центрів надання адміністративних послуг, як постійних робочих або виконавчих органів (структурний підрозділ) органу місцевого самоврядування або місцевої державної адміністрації, в якому надаються адміністративні послуги.
Відповідно до ст.1 Закону № 5203 адміністративна послуга це результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону.
Суб`єктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо суб`єктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується, на що вказує п.1 ст.8 Закону № 5203.
Міністерством у справах ветеранів України, відповідно до статті 8 Закону України «Про адміністративні послуги», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.05.2014 р. № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг через центри надання адміністративних послуг» (зі змінами), пункту 9 Положення про Міністерство у справах ветеранів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 р. № 1175, наказом № 145 від 20.06.2023 р. (далі Наказ № 145) затвердженні типові інформаційні картки та технологічні картки адміністративних послуг у сфері соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, згідно переліку.
Так, серед переліку, затверджена типова інформаційна картка адміністративної послуги «Встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, видача посвідчення/довідки, продовження строку дії посвідчення (вклеювання бланка-вкладки)».
Також, інформаційна картка вищезазначеної послуги містить перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання, а у разі потреби - інформацію про умови чи підстави отримання адміністративної послуги; платність або безоплатність адміністративної послуги; строк надання адміністративної послуги; результат надання адміністративної послуги; можливі способи отримання відповіді (результату); акти законодавства, що регулюють порядок та умови надання адміністративної послуги.
Так, для отримання адміністративної послуги, особи, зазначені у пунктах 1-10 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, подають заяву особисто або через законного представника до місцевого структурного підрозділу з питань ветеранської політики та документи необхідні для отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, згідно встановленого переліку:
- заява довільної форми подана до структурного підрозділу, на який покладено функції з питань ветеранської політики, районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики) за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, видачу посвідчення/довідки, продовження строку дії посвідчення у порядку визначеному Положенням № 302;
- копія довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності або висновку лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу про встановлення особі віком до 18 років категорії дитина з інвалідністю;
- копія паспорта громадянина України/тимчасового посвідчення громадянина України (для громадян України), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про звернення за визнанням особою без громадянства (для іноземців та осіб без громадянства);
- копія документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, внесені до паспорта громадянина України;
- копія документа, який надає повноваження законному представнику або уповноваженій особі представляти заявника, оформленого відповідно до законодавства (для осіб віком до 14 років свідоцтва про народження) у разі подання документів законним представником або уповноваженою особою;
- фотокартка (кольорова, матова) 3х4 см.
Результатом надання адміністративної послуги, за заявою у паперовій формі, є видача посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни або повідомлення про відмову у наданні статусу, разом з тим посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни вручається заявнику особисто або за дорученням, оформленим в установленому законом порядку, уповноваженим особам.
Таким чином, судом вважає, що надані 26.11.2024 року особисто позивачем до управління соціального захисту населення Самарівської міської ради заява довільної форми, для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, та документи, згідно вищезазначеного переліку - не є додатковими, а є необхідними, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII та Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 № 5203-VI, для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. В свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» та від 25.04.2018 № 306 «Деякі питання встановлення зв`язку інвалідності з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я» визначена підстава, а саме довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (на момент звернення ОСОБА_1 ), для видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудний знак Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни і є одним із документів згідно переліку, для отримання адміністративної послуги «Встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, видача посвідчення/ довідки, продовження строку дії посвідчення (вклеювання бланка-вкладки)».
З огляду на викладене, управлінням соціального захисту населення Самарівської міської ради цілком правомірно були прийняті від ОСОБА_1 заява та наданий пакет документів, для встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу посвідчення встановленого зразка.
В результаті розгляду заяви позивача було прийнято рішення встановити гр. ОСОБА_1 статус «особа з інвалідністю внаслідок війни», відповідно до п.4 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення встановленого зразка.
Окрім того, станом на день подання даного звернення ОСОБА_1 особисто вже видано посвідчення інваліда внаслідок війни серія НОМЕР_1 від 20.12.2024 року, а тому суд вважає, що порушене питання було вирішено в повному обсязі ще до моменту направлення звернення (за інформацією Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Самарівської міської ради).
Не погоджуючись із наданою відповіддю, гр. ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до суду про визнання дій відповідачів протиправними.
Згодом, а саме 04.03.2025 року, з метою досудового вирішення спору та запобігання надмірного перевантаження судової системи, на адресу ОСОБА_1 було направлено листа вих. ЗВГ № 188/0/12-25, в якому виконавчий комітет Самарівської міської ради запрошував заявника 10.03.2025 року об 11 год. 00 хв., додатково, за особистої участі останнього, розглянути всі питання, викладені у скарзі РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року. заявнику пропонувалося надати докази на підтвердження фактів, викладених у вищезазначеному зверненні.
Того ж дня, телефоном, гр. ОСОБА_1 надав прохання виконавчому комітету Самарівської міської ради (звернення вх. № М-377 від 04.03.2025 року) «призначити особисті зустрічі на другу половину дня, так як у першій половині дня проходить реабілітацію» та усне прохання (звернення вх. № 378 від 04.03.2025 р.) «забезпечити виконання державної політики про цифрову доступність та безбар`єрність шляхом проведення засідань та розгляду справ по суті використовуючи месенджери WhatsApp або Zoom». У відповідь на зазначені усні звернення, виконавчий комітет Самарівської міської ради направив на адресу ОСОБА_1 листи вих. ЗВГ №205/0/12-25 від 05.03.2025 року та вих. ЗВГ № 206/0/12-25 від 05.03.2025 року, в яких просив до дня проведення засідання з розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року (а саме до 10.03.2025 рокув) повідомити саме о котрій годині другої половини дня 10.03.2025 року йому буде зручно прийняти участь при розгляді означеної скарги за допомогою програмного забезпечення WhatsApp, Zoom.
Проте, жодної реакції/відповіді з боку ОСОБА_1 на вказані вище прохання щодо узгодження часу розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року на адресу відповідача-1 не надходило.
Згодом, з огляду на відсутність скаржника та неповідомлення зручних для останнього дати та часу розгляду скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року її було розглянуто за відсутності скаржника.
Остаточні результати розгляду вказаної вище скарги було викладено в листі вих. ЗВГ №228/0/12-25 від 11.03.2025 року.
Таким чином, як видно із вищенаведеного, виконавчим комітетом Самарівської міської ради було в повному обсязі виконано вимоги ЗУ «Про адміністративну процедуру» та надано обґрунтовану відповідь на запит ОСОБА_1 .
До того ж, відповідно до ст. 85 ЗУ «Про адміністративну процедуру» суб`єкт розгляду скарги відповідно до своєї компетенції за результатами перегляду справи може прийняти одне з таких рішень:
1) скасувати повністю або частково адміністративний акт та зобов`язати адміністративний орган видати новий адміністративний акт або повторно розглянути справу, а в передбачених законом випадках - самостійно прийняти адміністративний акт;
2) скасувати повністю або частково процедурне рішення, самостійно прийняти процедурне рішення;
3) залишити адміністративний акт, процедурне рішення без змін, а скаргу без задоволення;
4) визнати дію адміністративного органу протиправною та зобов`язати його:
а) припинити вчинення відповідної дії;
б) усунути наслідки такої дії;
в) виконати іншу дію на вимогу особи;
5) зобов`язати адміністративний орган усунути негативні наслідки, відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну протиправним адміністративним актом, дією або бездіяльністю адміністративного органу, у порядку, визначеному законом;
6) визнати повністю або частково виконаний адміністративний акт протиправним, якщо його виконання призвело до настання незворотних правових наслідків.
Як видно із вищевикладеного, для того, щоб розглянути скаргу в порядку ЗУ «Про адміністративну процедуру» адміністративним органом має бути прийнято певний адміністративний акт. Адміністративним актом, в розумінні ст. 2 ЗУ «Про адміністративну процедуру» є - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).
Так, станом на день подання скарги (18.02.2025 року) гр. ОСОБА_1 вже отримав посвідчення інваліда внаслідок війни, що в розумінні ЗУ «Про адміністративну процедуру» є адміністративним актом.
При цьому у даному випадку суд вважає, що виконавчий комітет Самарівської міської ради жодним чином не порушував права та законні інтереси позивача, а навпаки, при розгляді скарги РЄЗСО-094 від 18.02.2025 року прагнув всебічно, повно та об`єктивно розглянути скаргу з дотриманням прав та інтересів сторін спірних правовідносин.
Відтак, права ОСОБА_1 відповідачі не порушували і підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача-1: виконавчого комітету Самарівської міської ради, відповідача-2: Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник