Справа № 758/5109/25
Суддя: Гребенюк В. В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/5109/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Бондарчук Ю.В. та Ковальчук В.О. позов ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Клінічного закладу з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до комунального некомерційного підприємства «Клінічного закладу з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі за текстом - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем не було надано відповіді на запит позивача, з огляду на що, позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме, надати відповіді на запит.

Відповідач вказує, що ним було надано відповідь на запит позивача.

Ухвалою суду від 11.04.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

30.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив.

22.05.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

09.06.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення.

У підготовчому засіданні 30.07.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 04.09.2025 взяв участь позивач та представники відповідача.

Позивач підтримав позовні вимоги, представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до відповідача з запитом на інформацію в якому просив надати відповіді на наступні питання:

«1. На підставі яких обставин гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був направлений на лікування у Ваш заклад?

2. Хто ініціював виклик лікарів чи направлення на лікування? Прошу надати відповідні документи або вказати, чи є вони в матеріалах справи.

3. Вказати мені чи було проведено медичне обстеження, яке підтверджує необхідність стаціонарного лікування гр. ОСОБА_2 , і на якій підставі він був госпіталізований?»

Запит направлено відповідачу 21.11.2024 що підтверджується описом вкладення у лист №242, та вручено 25.011.2024 що підтверджується трекінгом поштового відправлення №242.

Листом від 28.11.2024 відповідачем було надано відповідь позивачу наступного змісту: «Згідно інформації з архівної медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був госпіталізований за направленням лікаря-психіатра Станції швидкої психіатричної допомоги. Ініціювала виклик спеціалізованої психіатричної бригади сестра ОСОБА_1 . Госпіталізація здійснена за результатами проведеного психіатричного огляду черговим лікарем-психіатром у зв?язку з наявністю медичних показань для стаціонарного лікування в психіатричному лікувальному закладі. Під час знаходження на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 було проведено всі необхідні обстеження та надано повний обсяг лікування.».

Лист від 28.11.2024 було надіслано відповідачем позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується реєстром простої кореспонденції за 01.12.2024, поштове відділення 04086.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст. 19 ЦПК України).

Враховуючи обґрунтування позову та суб`єктний склад сторін, суд зазначає, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

У відповідності до ч. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Отже, законодавство України у будь-яких правовідносинах захищає права громадянина на інформацію, яка йому потрібна у повсякденному житті і тому інформація повинна надати особа (юридична особа), яка має таку інформацію.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено термін розгляду звернень, а саме вказано, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

За змістом положень ст. ст. 76 - 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки судом встановлено, що відповідач надав позивачу відповідь на заяву, у строк встановлений Законом України «Про звернення громадян», суд доходить до висновку про залишення позову без задоволення.

Доводи позивача про необгрунтованість відповіді на запит, суд відхиляє як безпідставні, адже, суд не може підміняти собою відповідача у правовідносинах, які склались між ними.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові, та разом з цим відмовляє у задоволенні заяви позивача про повернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позову ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Клінічного закладу з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення;

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк