Справа № 686/34057/24
Суддя: Палінчак О. М.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря судового засідання Цибульської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

20 грудня 2024 року (зареєстровано у суді 23 грудня 2024 року) Алексєєв О.Д. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду вказаний позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №18556 від 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зазначене правопорушення є незаконною з наступних підстав.

Так вказує, що постанова №18556 від 18 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складена без його участі, після чого не була направлена ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням, а тому про її наявність позивач дізнався лише 10 грудня 2024 року, коли в його мобільний додаток «Дія» надійшли 10 грудня 2024 року постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №76749659 від 10 грудня 2024 року видана старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Верхоглядом Ю.С.

12 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення №482, у якому визначено суть адміністративного правопорушення: 12 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 .. На вимогу представника ТЦК та СП пред`явити військово-обліковий документ, останній повідомив про його відсутність. З метою визначення ступеню придатності до військової служби під час мобілізації, в особливий період ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд (військово-лікарську комісію), однак останній відмовився від його (її) проходження, в результаті чого, уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 складено Акт фіксації відмови від проходження медичного огляду (військово-лікарської комісії).В протоколі №482 зазначено, що свідки відсутні.

Також звертає увагу, що до протоколу №482 не долучено матеріальних носіїв фото- і відеофіксацїї процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації перевірки у ОСОБА_1 військово-облікового документу.

Відповідно до п.52 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року, під час перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Тобто, факт відсутності у ОСОБА_1 військово-облікового документу мав бути зафіксований шляхом застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Отже, неможливо встановити наявність чи відсутність у ОСОБА_1 військово-облікового документу.

В протоколі про адміністративне правопорушення №482 зазначено, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 прибув самостійно. Матеріалів, які підтверджують затримання та доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 працівниками поліції до протоколу №482 не долучено.

Також в протоколі №482 визначено суть адміністративного правопорушення в тому, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд (військово-лікарську комісію), однак останній відмовився від його (її) проходження, в результаті чого, уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 складено Акт фіксації відмови від проходження медичного огляду (військово-лікарської комісії).

Отже, позивач зазначає, що ОСОБА_1 лише було запропоновано пройти медичний огляд (військово-лікарську комісію), однак не зазначено ким було запропоновано пройти цей медичний огляд (військово-лікарську комісію), не зазначено чи приймалось рішення керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та чи було видано направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Тобто, ОСОБА_1 без рішення керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та без направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 не зобов`язаний проходити медичний огляд, і його відмова від проходження медичного огляду за таких обставин є законною, оскільки працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 не дотримались п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року.

Крім того, для проходження медичного огляду ОСОБА_1 був зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ у відповідності до п.3.5 Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджений наказом Міністра оборони України №402 від 14 серпня 2008 року

Тобто позивач стверджує, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 не мали повноважень за відсутності у ОСОБА_1 , визначених п. 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України №402 від 14 серпня 2008 року медичних документів при собі пропонувати 12 жовтня 2024 року пройти медичний огляд, а повинні були надати ОСОБА_1 можливість надати зазначені документи ВЛК, викликавши його повісткою завчасно для проходження ВЛК, чого ними не було зроблено.Без зазначених медичних документів медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 не був можливий.

На підставі викладеного позивач просить суд поновити десятиденний строк оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №18556 від 18 жовтня 2024 року та обраховувати його з моменту отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №76749659 від 10 грудня 2024 року, тобто, з 10 грудня 2024 року; скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №18556 від 18 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу.

Ухвалою судді від 26 грудня 2024року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

12травня 2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надав суду копії матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник Алексєєв О.Д. подав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, своїм правом на подання відзиву у встановлений законом строк не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, доходить наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 3статті 2 КАС України однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є верховенство права. Згідно із вказаним принципом людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частинами першою та другою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом об`єктивно встановлено, що відповідно до протоколу № 482 від 12.10.2024 року, складеного помічником начальника ТЦК та СП з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_2 12.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув ОСОБА_1 . На вимогу представника ТЦК та СП пред`явити військово-обліковий документ, останній повідомив про його відсутність. З метою визначення ступеню придатності до військової служби під час мобілізації, в особливий період ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд (військово-лікарську комісію), однак останній відмовився від його проходження, в результаті чого, уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 складено Акт фіксації відмови від проходження медичного огляду (військово-лікарської комісії). Вказаними діями, ОСОБА_1 порушив абзац 3 частини 1, частину 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 482 від 12.10.2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 було винесено постанову № 18556 від 18 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку покликанням позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи,щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою),правомочним розглядати скаргу.

Щодо поновлення строку на оскарження постанови № 18556від 18.10.2024 року, то з матеріалів справи встановлено, що про існування вказаної постанови позивач дізнався 10.12.2024 року, позов до суду подав через систему «Електронний суд» 20.12.2024 року, разом з тим, із наявної у матеріалах справи копії оскаржуваної постанови вбачається, що у ній відсутні відмітки про її вручення позивачу ОСОБА_1 . Відповідач до суду не надав доказів вручення копії оскаржуваної постанови позивачу чи надсилання її поштовим відправленням, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску 10-денного строку на оскарження постанови № 18556від 18.10.2024 року, який підлягає поновленню.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 1 вищевказаного Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», (зі змінами) введено правовий режим воєнного стану на території України, який триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 вищевказаного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абзацу3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема:проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону..

Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, за приписами частини 1 статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться у вину відсутність військово-облікового документу, який він 12 жовтня 2024 року відмовився пред`явити працівнику ТЦК та СП.

Проте, до копії матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що були наданні відповідачем на запит суду, не долучено доказів такої відмови позивача, а саме матеріалів фото- та/або відеофіксації процесу відмови від пред`явлення документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, як це передбачено у абз. 2 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також, у оскаржуваній постанові відповідача від 18 жовтня 2024 року зазначено, що 12 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд (військово-лікарську комісію), однак останній відмовився від його проходження, в результаті чого, уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 складено Акт фіксації відмови від проходження медичного огляду (військово-лікарської комісії).

Проте, у наданій суду копії акту фіксації відмови від проходження медичного огляду (військово-лікарської комісії) від 12 жовтня 2024 року зазначено, що «мені ( ОСОБА_1 ) потрібен час на збір медичних документів, що знаходяться у мене вдома. Прошу надати можливість зібрати документи для повної діагностики стану мого здоров`я та пройти військово-лікарську комісію у іншу дату.»

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови від 18.10.2024 року).

Вищевказаний Порядок визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до пункту 21 Порядку №560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

За приписами підпункту 1 пункту 27 Порядку № 560, під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів:- взяття на військовий облік;- проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;- уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки);- призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Пунктом 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Відповідно до абзацу 3 пункту 69 Порядку №560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Положеннями пункту 74 Порядку № 560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Направлення на медичний огляд військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в СБУ, а також військовозобов`язаних, які виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації в обраному ними підрозділі, органі, закладі, установі СБУ, здійснюється у порядку, визначеному Головою СБУ.

Таким чином, з вищезазначеного можна зробити висновок, що процедурі проходження на військово-лікарській комісії медичного огляду передує: формування повістки про виклик військовозобов`язаного для проходження відповідного огляду та її вручення особі; видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 до Порядку №560; реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 до Порядку №560.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, в силу положень пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення №402), військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Отже, вказаною нормою пункту 3.5 Положення №402 на військовозобов`язаного покладається обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам військово-лікарської комісії медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , копії яких були наданні відповідачем на запит суду, відсутня копія направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 до Порядку № 560 та докази його реєстраціїв журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 до Порядку № 560.

Разом з тим, позивач наголошує, що особа, яка направляється на ВЛК, задля отримання об`єктивного висновку щодо визначення ступеня придатності до військової служби повинна мати можливість і час надати на розгляд комісії документи на підтвердження свого стану здоров`я та у разі необхідності пройти додаткові обстеження, чого, у цьому випадку, забезпечено не було.

За даних обставин, позивач 12го жовтня 2024 року об`єктивно не мав можливості підготувати та надати військово-лікарській комісії необхідні медичні документи, зокрема медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о та виписки з медичної документації, що позбавило його реальної можливості забезпечити повноту та об`єктивність медичного огляду.

Таким чином, за встановлених обставин відсутні правові підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження військово-лікарської комісії, оскільки, його дії не свідчать про умисне ухилення від проходження огляду. Неможливість подати необхідні медичні документи та пройти ВЛК у день вручення повістки, а також відсутність передбаченого законом направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 до Порядку № 560, є об`єктивною причиною, що виключає склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справі Barbera, MessequeandJabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1)

Оскільки відповідач - суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами порушення ОСОБА_1 вимог абзацу 3 частини 1 та частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і як наслідок, факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Отже, постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_3 № 18556 від 18 жовтня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55, 62 Конституції України,ст. 210-1, 247, 288, КУпАП,ст.ст. 2,7, 139,243, 286, 250,308,310, 315,317,321,322,325,329КАСУкраїни, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із адміністративним позовом про оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №18556 від18 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 18556 від 18 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 - код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: О.М. Палінчак