Справа № 640/21414/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрроснафтогазбуд», Приватне акціонерне товариство «АБС-УКР» про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрроснафтогазбуд», Приватне акціонерне товариство «АБС-УКР», в якому просили визнати протиправним та скасувати пункт перший Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 травня 2018 року № 738 «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» в частині встановлення тарифу для ТОВ «Керуюча компанія «Статус» на житлові будинки за адресами: м. Київ, вул. Глибочинцька, №№ 32-А, 32-Б, 32-В.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивачі вказали на те, що встановлений в оскаржуваному Розпорядженні тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території є економічно необґрунтованим; в порушення ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Розпорядження не містить посилань на необхідність коригування чинних тарифів на житлово-комунальні послуги; розподіл тарифів в залежності від дати оплати (до та після 20 числа місяця, що настає за звітним) є дискримінаційним; мало місце порушення порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» від 16 липня 2024 року № 3863-IX, пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-IX викладено в такій редакції, зокрема:

- «Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом» (абзац четвертий пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»);

- «Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд» (абзац шостий пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»).

На виконання вимог Закону № 2825-IX, Кіровоградському окружному адміністративному суду розподілено не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва справи, зокрема і справу № 640/21414/18.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року прийнято адміністративну справу № 640/21414/18 до провадження; призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині встановлення тарифу для Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» на житловий будинок (м. Київ, вул. Глибочицька, 32-Б) та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в частині та скасувати розпорядження Київської міської державної адміністрації № 738 від 03.05.2018 в частині встановлення тарифу для Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» на житловий будинок (м. Київ, вул. Глибочицька, 32-Б).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам в частині встановлення тарифу для Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» на житловий будинок (м. Київ, вул. Глибочицька, 32-Б).

Відповідачем, Третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус», подано відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відзиву інших учасників справи на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог в частині встановлення тарифу для Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» на житловий будинок (м. Київ, вул. Глибочицька, 32-Б), то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Позивачки - Ілюхіної Ольги Олександрівни, третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус», дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, що відповідно до пункту першого Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 травня 2018 року № 738 «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що на стає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2014 року № 1078, зареєстрованих у Головному управлінні юстиції у місті Києві 20 жовтня 2014 року за № 42/1095 (у редакції Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 березня 2015 року № 210) (т. 1, а.с. 246-247).

Зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, зокрема і встановлення тарифу для ТОВ «Керуюча компанія «Статус» на житлові будинки за адресами: м. Київ, вул. Глибочинцька, №№ 32-А, 32-Б, 32-В, зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 18 травня 2018 року за № 146/1964 (т. 1, а.с. 248-249).

Вказаним вище Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 травня 2018 року № 738, для ТОВ «Керуюча компанія «Статус», затверджено структуру та розмір тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за 1 кв. м. загальної площі квартири будинків № № 32А, 32Б та 32В по вул. Глибочицькій у м. Києві за місяць - 17,66 грн та 19,42 грн (при оплаті послуг до та після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим відповідно).

Вважаючи вказане Розпорядження в частині встановлення тарифу для Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» на житлові будинки за адресами: м. Київ, вул. Глибочинцька, №№ 32-А, 32-Б, 32-В, протиправним, Позивачі звернулися до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що пункт перший Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 травня 2018 року № 738 «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» в частині встановлення тарифу для ТОВ «Керуюча компанія «Статус» на житлові будинки за адресами м. Київ, вул. Глибочинцька, №№ 32-А, 32-Б, 32-В прийнято відповідно до чинного законодавства України, в межах повноважень, визначених Конституцією України та Законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, застосування різних тарифів залежно від дати внесення плати переслідує легітимну мету - стимулювання своєчасного виконання фінансових зобов`язань споживачами та забезпечення стабільного фінансування діяльності постачальника. Критерій відмінності (строк сплати) є об`єктивним, однаковим для всіх користувачів і не пов`язаний із особистими характеристиками осіб, захищеними Конвенцією (стать, раса, вік, релігія тощо).

Таким чином, встановлення різниці у тарифах не порушує принцип рівності, не створює дискримінаційних умов та відповідає положенням національного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 2 Закону № 1875-IV визначено принципи державної політики у сфері житлово-комунальних послуг: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; створення та підтримання конкурентного середовища при виробленні та наданні житлово-комунальних послуг, забезпечення контролю у сфері діяльності природних монополій; забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування та досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Згідно зі ст. 3 Закону № 1875-IV предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 1875-IV до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Згідно зі ст. 14 Закону № 1875-IV залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 1875-IV порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) визначено Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 (далі - Порядок № 869, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 Порядку № 869 тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат, витрат на відшкодування втрат, планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Тариф на послуги враховує вартість отриманих послуг з централізованого постачання холодної води (з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах), водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в обсягах, визначених за приладами обліку або відповідно до Методики розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженої в установленому порядку.

До структури тарифу на послуги включаються витрати на відшкодування втрат виконавців, що виникають протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, встановлення та їх оприлюднення органом місцевого самоврядування.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг).

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Пунктами 5-6 Порядку № 869 визначено, що калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Під час розрахунку нормативних витрат виконавцем та субпідрядником враховуються:

- середньомісячні витрати з оплати праці (далі - заробітна плата) та середньомісячні матеріальні витрати на рік окремо за статтями експлуатаційних витрат;

- плановані трудовитрати, що не можуть перевищувати розмір, передбачений нормами часу та нормами обслуговування для робітників і виробничого персоналу, що встановлюються Мінрегіоном.

Під час планування організації робіт, пов`язаних з наданням послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на умовах субпідряду, розрахунок витрат здійснюється субпідрядником з дотриманням вимог цього Порядку.

Абз. 1 ч. 2 ст. 31 Закону № 1875-IV визначено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи та встановлено судом, ТОВ «Керуюча компанія «Статус» 24.11.2017 подано до Київської міської державної адміністрації заяву та додані до неї розрахункові матеріали щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресами: м. Київ, вул. Глибочицька, 32-А, м. Київ, вул. Глибочицька, 32-Б, м. Київ, вул. Глибочицька, 32-В (т. 1, а.с. 165-212, 214).

Зазначені вище розрахунки проведені відповідно до Порядку № 869 та були підставою для затвердження оскаржуваного Розпорядження.

Також, колегія суддів звертає увагу, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві з 14.02.2019 по 27.02.2019 здійснювалась перевірка ТОВ «Керуюча компанія «Статус» щодо дотримання порядку формування, встановлення та застосування цін (тарифів) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 122-123).

За результатами перевірки складно акт перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 27.02.2019 № 800-1, згідно якого порушень вимог законодавства, зокрема, щодо формування, встановлення та застосування цін (тарифів) не виявлено (т. 1, а.с. 124-127).

Враховуючи вищезазначене, доводи ОСОБА_1 , викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі, що тариф на послуги з утримання, зокрема будинку за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 32-Б, є економічно необґрунтованим, не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також зазначила, що до процедури встановлення тарифу мають застосовуватись положення Порядку № 869 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 870 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010 і від 01 червня 2011 року № 869», яка набула чинності 23 лютого 2018 року.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до процедури та порядку затвердження тарифів згідно із заявою ТОВ «Керуюча компанія «Статус», поданої у листопаді 2017 року, застосовуються положення Порядку № 869 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2017 року № 817 «Про внесення змін до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», оскільки саме під час дії цієї редакції нормативного акта настали відповідні події, зокрема, подання заяви з відповідними документами.

Вимогами саме чинної на цей час редакції Порядку № 869 керувалась і Третя особа - ТОВ «Керуюча компанія «Статус» під час звернення до Відповідача із заявою про встановлення тарифів.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно застосовано Порядок № 869 в редакції, чинній на час звернення до Відповідача із заявою про встановлення тарифів та відхилено доводи Позивачів про необхідність застосування іншої редакції Порядку № 869.

Щодо доводів ОСОБА_1 , що мало місце порушення порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 31 Закону № 1875-IV порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Механізм доведення суб`єктами господарювання, що виробляють або надають житлово-комунальні послуги до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та врахування відповідної позиції територіальних громад при встановленні органами місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги встановлений Порядком доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30 листопада 2012 року № 390 (далі - Порядок № 390).

Пунктом 2.4. Порядку № 390 передбачено, що суб`єктами господарювання, що надають послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до відома споживачів доводиться така інформація:

- загальний розмір планованого тарифу (з податком на додану вартість), поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, для кожного конкретного будинку;

- перелік послуг, що входять до складу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаватимуться в кожному конкретному будинку, та їх вартість;

- періодичність та строки надання послуг;

- обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, визначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо);

- інша додаткова інформація, визначена суб`єктом господарювання та/або органом, уповноваженим встановлювати тарифи.

Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб`єкта господарювання (за наявності) та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначено, що у Київської міської ради є офіційний сайт https://kmr.gov.ua/, тому на порушення вимог абз. 7 пункту 2.4. Порядку № 390 Відповідачем та Третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус», не надано належних та допустимих доказів розміщення будь-якої інформації щодо зміни тарифів на офіційному сайті Київської міської ради, та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (згідно Порядку перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування) в період з 27 листопада по 01 грудня 2017 року.

Проте, згідно з абз. 8-9 п. 2.4 Порядку № 390 суб`єкт господарювання може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. За допомогою інших способів, передбачених в абзаці сьомому цього пункту, суб`єкт господарювання повідомляє споживачів про намір зміни тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та обов`язково вказує на джерело розміщення всієї необхідної інформації, з якою без перешкод може ознайомитися споживач.

Суб`єкт господарювання додатково може також доводити до відома споживачів інформацію про намір зміни тарифів за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади. Вибір та використання додаткових способів доведення до споживачів інформації про намір зміни тарифів здійснюються за бажанням суб`єкта господарювання.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, ТОВ «Керуюча компанія «Статус» проінформувало споживачів про намір здійснити зміну тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ЖК «Покровський Посад» шляхом друку відповідного повідомлення в газеті «Хрещатик» від 22.11.2017 № 122 (т. 1, а.с. 128).

У зазначеному вище повідомлені ТОВ «Керуюча компанія «Статус» повідомила, що до виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на затвердження надано тарифи з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, за адресами м. Київ, вул. Глибочинцька, №№ 32-А, 32-Б, 32-В, розраховані згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869. Інформація про строки надання послуг та складові тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території надані в оголошеннях, що розміщені на інформаційних стендах у під`їздах всіх вищезазначених будинків. Повідомлено, що ТОВ «Керуюча компанія «Статус», протягом 14 календарних днів з дня опублікування об`яви приймає письмово всі зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб про розмір тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Також, в матеріалах даної адміністративної справи містяться акти про розміщення інформації на інформаційних стендах в під`їздах будинків №№ 32-А, 32-Б, 32-В по вул. Глибочинцькій в м. Києві про перелік, вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, періодичність та строки надання послуг (т. 1, а.с. 131-133).

Враховуючи наведене, ТОВ «Керуюча компанія «Статус» інформацію щодо наміру зміни тарифів на послуги доведено до споживачів у відповідності до вимог Порядку № 390.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що завчасне оприлюднення відповідної інформації про намір змінити тариф на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій не вплинуло на право споживачів подати свої зауваження та пропозиції до тарифу.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також зазначено, що розподіл тарифів в залежності від дати оплати (до та після 20 числа місяця, що настає за звітним) є дискримінаційними.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 2.3 Розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про впорядкування нарахування за житлово-комунальні послуги в м. Києві» від 03.02.2011 року № 140 у разі оплати населенням житлово-комунальних послуг до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим включно (незалежно від святкових та вихідних днів), нарахування за житлово-комунальні послуги за наступний за розрахунковим місяць здійснювати за тарифами, встановленими для розрахунків з населенням з оплатою останнім до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з п. 2.6 Розпорядження № 140 застосовувати тарифи, встановлені для розрахунків з населенням з оплатою останнім після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, у разі: надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг; оплати спожитих у розрахунковому місяці житлово-комунальних послуг не в повному обсязі; наявності заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за попередні періоди, на яку не укладено договір про її реструктуризацію; невиконання умов договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги за попередні періоди.

Так, застосування різних тарифів залежно від дати внесення плати переслідує легітимну мету - стимулювання своєчасного виконання фінансових зобов`язань споживачами та забезпечення стабільного фінансування діяльності постачальника. Критерій відмінності (строк сплати) є об`єктивним, однаковим для всіх користувачів і не пов`язаний із особистими характеристиками осіб, захищеними Конвенцією (стать, раса, вік, релігія тощо).

Таким чином, встановлення різниці у тарифах не порушує принцип рівності, не створює дискримінаційних умов та відповідає положенням національного та міжнародного законодавства.

У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що пункт перший Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 травня 2018 року № 738 «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим», зокрема в частині встановлення тарифу для ТОВ «Керуюча компанія «Статус» на житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Глибочинцька, № 32-Б прийнято відповідно до чинного законодавства України, в межах повноважень, визначених Конституцією України та Законами України, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у даній адміністративній справі доказів обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову в оскаржуваній ОСОБА_1 частині.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують в оскаржуваній частині та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в зазначеній частині, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у вказаній частині у взаємозв`язку з обставинами справи.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування у вказаній частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст складено 05.11.2025 року.