Справа № 500/3872/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3872/25

06 листопада 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови в продовженні відстрочки від мобілізації, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти рішення про надання позивачу - ОСОБА_1 відстрочки від призову за сімейними обставинами.

Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують факт утримання дітей. Позивач просить врахувати, що документами про утримання дітей є: рішення суду про виплату аліментів або виконавчий лист, довідка з виконавчої служби про відсутність заборгованості по аліментах.

Ухвалою суду від 08.07.2025 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 21.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, вказує, що у діловодство ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла поштовим відправленням заява ОСОБА_1 . Зазначає, що відповідь ОСОБА_1 підготована та надана першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 (де він перебуває на військовому обліку) в термін та в порядку Закону України Про звернення громадян", за вихідним №3871 від 20 червня 2025року. Зокрема, зауважує, що у відповіді громадянину ОСОБА_1 роз`яснено причину відмови у наданні відстрочки від мобілізації у відповідності до чинного законодавства, а саме : - відсутність документів, які підтверджують факт утримання дітей, згідно вимог статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (зі змінами). Відповідач вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. Вважає, що відсутність заборгованості по сплаті аліментів підтверджує, що позивач виконує свій обов`язок щодо матеріального утримання дітей, рішення суду про розірвання шлюбу, довідка з виконавчої служби про відсутність заборгованості за аліментами, є належними та допустимими доказами виконання обов`язку по утриманню дітей. На думку представника позивача, відповідач не спростував факту утримання дітей, а лише послався на формальні підстави.

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою, що датована 25.06.2025 до Голови Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 направлено на адресу позивача повідомлення №3871 від 20.06.2025, зі змісту якого слідує, що заява позивача про надання відстрочки не погоджена комісією з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу в період мобілізації протоколом №84 від 17.06.2025. Причиною відмови у відстрочці є відсутність документів, які підтверджують факт утримання позивачем дітей. Крім цього, позивача повідомлено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 з підтверджуючими документами про утримання дітей та безпосередню участь у їх вихованні.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з пунктом 4 Указу №69/2022, призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (надалі - Закон №3543-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Мобілізація, за визначенням наведеним у ст. 1 Закону №3543-ХІІ, - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок №560), яким визначено, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, який є додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, документи, що підтверджують право на відстрочку, за до п.3 ч.1 ст.23 Закону:

- свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності),

та один з таких документів:

- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше);

- рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні;

- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

- рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим;

- вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька);

- інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.

Вирішуючи зазначений спір, суд виходить з того, п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» наділяє особу правом на відстрочку на військову службу під час мобілізації за наявності наступних умов: 1) утримання ним трьох неповнолітніх дітей; 2) відсутність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі якій перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, СК України, передбачає безумовний обов`язок утримання батьками неповнолітньої дитини, а також що це утримання може відбуватися у різні способи: за домовленістю між батьками, шляхом сплати аліментів за рішенням суду або за договором укладеним відповідно до ст.189 СК України, безпосередньо витрати на утримання дитини під час проживання з нею однієї сім`єю та інше.

Тобто, з цієї правової конструкції, можливо зробити наступні висновки. По-перше, законодавець не виділяє якогось окремого способу утримання дітей, яке надає права на відстрочку за п.3 ч.1 ст.23 Закону. Будь-який спосіб утримання дітей, визначений Сімейним кодексом України, у такому випадку є підставою для надання відстрочки від призову. По-друге, оскільки законодавцем прямо вказано на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, як умови надання відстрочки, це вказує, що законодавець свідомо передбачає право на надання відстрочки тому військовозобов`язаному, який не проживає з дітьми, але утримую їх у спосіб сплати аліментів чи у інший спосіб за домовленістю з матерію дитини.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, відповідно Переліку, військовозобов`язаний для отримання відстрочки за п.3 ч.1 ст.23 Закону, повинен надати один з тих документів: - свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше); - рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; - рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; - письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні.

З цього, виходить, що Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, визначивши саме зазначений перелік документів, як обов`язковий, значно звузили способи утримання військовозобов`язаними дітей, лише до: 1) проживання разом з матерію дітей та дітьми однією сім`єю; 2) після розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей з військовозобов`язаним; 3) утримання дітей на підставі письмового договору між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні.

Так, разом із заявою від 25.06.2025 позивач надав копії наступних документів: паспорту, картки платника податків, свідоцтв про народження дітей, рішення суду про розірвання шлюбу, довідки про відсутність заборгованості №29183 від 06.06.2025, судовий наказ від 25.10.2020.

Як встановлено судом, позивач є батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво серії НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво серії НОМЕР_3 ).

Згідно з рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області у справі №2/593/102/2021 від 25.02.2021, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що був укладений 10.05.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області (запис №30).

Крім цього, у відповідності до судового наказу 2-н/593/72/2020 від 25.10.2020, виданого Бережанським районним судом, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, суд зауважує, що позивачем у відповідності до положень п. 3 додатку 5 Порядку №560 не було надано до комісії відповідача: рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного.

Крім того, обов`язковою є надання позивачем інформації з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.

Згідно з довідкою Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області №29183 від 06.06.2025, згідно перевірки бази даних АСВП, а також єдиного реєстру боржників, у відділі не перебувають виконавчі документи про стягнення аліментів, за якими боржником виступає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Крім цього, позивачем долучено довідку Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області від 25.02.2025 про те, що на виконанні в Бережанському ВДВС згідно даних АСВП не перебувають відкриті виконавчі провадження, за якими боржником по аліментах виступає ОСОБА_1 .

При цьому, доказів того, що позивач подав заяву про надання відстрочки протягом п`яти днів, матеріали справи не містять. Натомість, матеріали даної адміністративної справи містять заяву позивача щодо надання відстрочки від 25.06.2025.

Вирішуючи спір по суті, слід також зазначити наступне.

Відповідно до п. 57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії, до складу якої входять як керівники районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу), так і представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до п. 60 Порядку №560, саме Комісія розглядає отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, та приймає рішення у формі протоколу.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (далі - Положення №154).

Згідно із абзацом 9 пункту 11 Положення №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Відповідно до пункту 8 Положення №154 (із змінами), завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Зокрема, цим пунктом на ТЦК та СП покладається ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Із наведеного вище слідує, що питання надання відстрочки розглядається комісійно та приймаються рішення у формі протоколів.

Натомість, оформлення відстрочки та видачі у формі довідки, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється не комісією, а відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

У спірному випадку, ІНФОРМАЦІЯ_5 скеровано на адресу позивача повідомлення №3871 від 20.06.2025, згідно з яким повідомлено, що заява позивача про надання відстрочки не погоджена комісією з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу в період мобілізації протоколом №84 від 17.06.2025. Разом з тим, відповідач повідомив про необхідність позивачу прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 з підтверджуючими документами про утримання дітей та безпосередню участь у їх вихованні.

Відтак, на думку суду, позивач не позбавлений звернутися до Комісії відповідача, подавши відповідні документи, які підтверджують факт утримання дітей та безпосередню участь у їх вихованні.

Отож, суд доходить висновку, що у спірному випадку відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 06 листопада 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.