Справа № 420/2750/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/2750/25
Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІО ТРАСТ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025р. ТОВ «ЛІО ТРАСТ» звернулося до суду із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, у якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС від 24.12.2024р. №56102/15-32-09-02-09, №56092/15-32-09-02-09.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за результатами проведення фактичної перевірки ТОВ «ЛІО ТРАСТ», податковим органом складено Акт перевірки від 25.11.2024р. №51837/15-32-09-02/43672556, у висновках якого встановлено порушення податкового законодавства.

На підставі встановлених порушень, 24.12.2024р. ГУ ДПС в Одеській області було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення за №56102/15-32-09-02-09, №56092/15-32-09-02-09.

Позивач не погоджується із вказаним рішення податкового органу та зазначив, що вказані податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами фактичної перевірки ТОВ «ЛІО ТРАСТ», яка проводилась на підставі наказу ГУ ДПС від 13.11.2024р. за №11658-п. Проте у вказаному наказі взагалі не міститься посилань на жодну з можливих фактичних підстав перевірки, визначених пп.80.2.5 п.80.5 ст.80 ПК України.

Отже в даному випадку відповідачем не дотримано вимог п.81.1 ст.81 ПК України, відповідно до якого його посадові особи мають право приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення або надіслання, зокрема, копії наказу про проведення перевірки із зазначенням у ньому підстав проведення перевірки, визначених ПК України.

Щодо суті встановленого порушення представник товариства зазначив, що на думку контролюючого органу ТОВ «ЛІО ТРАСТ», маючи ліцензію з оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00355 від 27.07.2021р. та ліцензію із зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2200301 від 26.08.2022р., здійснювало отримання та відпуск нафтопродуктів за адресою м.Одеса вул.Хуторська 70/А, без реєстрації місця оптової торгівлі пальним (акцизного складу).

Однак, із вказаним порушенням ТОВ «ЛІО ТРАСТ» не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки отримання та відпуск пального відбувалось на підставі ліцензії з оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00355 від 27.07.2021р., з одного транспортного засобу до іншого, про що безпосередньо заначено в акцизних накладних та ТТН.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано прийняті відносно ТОВ «ЛІО ТРАСТ» податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 24.12.2024р. №56102/15-32-09-02-09 про накладення штрафу у розмірі 1 020грн. та від 24.12.2024р. №56092/15-32-09-02-09 про накладення штрафу у розмірі 1 000 000грн..

Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ЛІО ТРАСТ» сплачений судовий збір в сумі 15 015,3грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв з порушенням чинних норм податкового законодавства, оскільки податковим органом не доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних ППР.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 19.06.2020р. ТОВ «ЛІО ТРАСТ» зареєстроване юридичною особою за видами діяльності: основний 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; інші: 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

З метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), на підставі пп.19-1.1.4 п.19-1.1 ст. 19-1, пп.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, 13.11.2024р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято наказ за №11658 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЛІО ТРАСТ» за адресою вул.Хуторська,70/А, м.Одеса.

За результатом вказаної перевірки, податковим органом складено Акт перевірки від 25.11.2024р. за №51837/15-32-09-02/43672556, відповідно до якого встановлено паливно-заправний комплекс для заправки транспортних засобів, а саме паливо-роздавальна колонка у кількості 1 шт. та ємність для зберігання палива у кількості 1 шт. Вищезазначену територію та паливно-заправний комплекс ТОВ «ЛІО ТРАСТ» використовує на підставі договору оренди нерухомого майна від 01.08.2022 КФ-0822/1 з ПП «Карго фліт» відповідно.

Під час перевірки встановлено залишки дизельного пального у кількості 9 700 літрів.

Проте, платником не зареєстровано акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, чим порушено вимоги п.«б» абз.6 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України.

Також, в акті перевірки зазначено про порушення платником п.85.2 ст.85 ПК України, оскільки платником станом на 22.11.2024р. (останній день перевірки) не надано в повному обсязі договори, транспортні накладні, виписки з банківських рахунків.

На підставі вказаних висновків, 24.12.2024р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №56102/15-32-09-02-09 за порушення п.82.5 ст.82 ПК України та застосовано штраф у розмірі 1 020грн.;

- за №56092/15-32-09-02-09 за порушення п.«б» абз.6 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України та застосовано штраф у розмірі 1 000 000грн.

Вважаючи прийняті ГУ ДПС ППР протиправними та такими, що підлягають скасуванню, ТОВ «ЛІО ТРАСТ» звернулося до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних дій та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п.1.1 ст.1 ПК України визначено, що ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

За правилами пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Судова колегія звертає увагу на те, що Верховний Суд у своїй постанові від 7.06.2022р. у справі за №360/4140/20, досліджуючи питання застосування пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, сформував правовий висновок, відповідно до якого ця норма містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, на підставі ч.5 ст.242 КАС України, апеляційний суд бере до уваги вищевказану правову позицію Верховного Суду та вважає, що, оскільки п.80.2.5 ст.80 ПК України передбачає дві автономні підстави для проведення фактичної перевірки (отримання інформації про порушення та здійснення визначених законом функцій) відображення в наказі хоча б однієї з таких підстав є достатнім.

Як вбачається із матеріалів справи, що спірний наказ за №11658 від 13.11.2024р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЛІО ТРАСТ» прийнято на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, а саме: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального, з урахуванням попередньо проведеного аналізу податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення законодавства у сфері зберігання та обігу пального.

Отже наказ №11658 від 13.11.2024р. містить посилання на самостійну підставу проведення фактичної перевірки - здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері за результатом попереднього аналізу податкової інформації.

Таким чином, прийняття наказу про проведення перевірки з підстави здійснення контрольним органом відповідних функцій відповідає вимогам пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку посадові особи ГУ ДПС дотримався вимог п.81.1 ст.81 ПК України, відповідно до якого його посадові особи мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, серед іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Що стосується встановлених порушень ТОВ «ЛІО ТРАСТ» п.«б» абз.6 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, а саме, що за адресою: м.Одеса, вул.Хуторська, буд.70/А, ТОВ «ЛІО ТРАСТ» не зареєстровано акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, то судова колегія зазначає наступне.

Положеннями п.14.1 ст.14 ПК України передбачено два види акцизного складу: акцизний склад та акцизний склад пересувний.

Так, відповідно до пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний склад: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного скраду провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення, (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Приписами пп. «б» пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що не є акцизним складом, зокрема, приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне а обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливо роздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операції з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Водночас, акцизний склад пересувний-транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом «а» пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу (п.п.14.1.6-1 п.14.1 ст.14 ПК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наданими документами, що зберігання ТОВ «ЛІО ТРАСТ» пального за вказаною адресою відбувалось на підставі ліцензії на зберігання пального №2200310 від 26.08.2022р. строком дії до 26.08.2027р..

Постачання пального за цією адресою здійснювалося відповідно до ліцензії на право здійснення оптової торгівлі пальним без визначення місць оптової торгівлі №00355 від 27.07.2021р. шляхом доставки у транспортні засоби підприємства. Зокрема, переміщення пального здійснювалось у наступні транспортні засоби:

- НОМЕР_1 відповідно до акцизної накладної №20 від 5.01.2024р. та товарно-транспортної накладної №20 від 29.12.2023р.;

- ВН6745ХF згідно з акцизними накладними №56 від 16.01.2024р., № від 9.07.2024р., №156 від 18.07.2024р., та товарно-транспортними накладними №56 від 12.01.2024р., №Р16978 від 9.07.2024р., №ЄКС00002115 від 18.07.2024р.;

- НОМЕР_2 відповідно до акцизних накладних №75 від 20.01.2024р., № від 9.07.2024р. та товарно-транспортних накладних №75 від 18.01.2024р., №Р16979 від 9.07.2024р.;

- АА6650ХG за акцизною накладною №567 від 23.05.2024р. і ТТН №567 від 21.05.2024р.;

- ВН3062ХF згідно з акцизними накладними №73, №963 від 4.07.2024р., №1420 від 7.07.2024р. і ТТН №УТГ00000457 від 4.07.2024р., №963 від 3.07.2024р., №ДК07/07-027 від 7.07.2024р.;

- АХ6707ХF за акцизною накладною №66 і ТТН №УТГ00000458 від 4.07.2024р.

При цьому пальне реалізовувалось ТОВ «ЛІО ТРАСТ» з цих же транспортних засобів НОМЕР_1 , ВН6745ХF, НОМЕР_2 , АА6650ХG, ВН3062ХF, АХ6707ХF, про що заначено в акцизних накладних №1 від 5.01.2024р., №2 від 16.01.2024р., №4 від 20.01.2024р., №31 від 23.05.2024р., №45 від 7.07.2024р., №40 від 4.07.2024р., №39 від 4.07.2024р., №52 від 9.07.2024р., №51 від 10.07.2024р., №47 від 9.07.2024р., №91 від 19.07.2024р..

Отже, діяльність ТОВ «ЛІО ТРАСТ» полягала в отриманні пального безпосередньо до транспортних засобів, які надалі використовувались як пересувні акцизні склади, про що свідчать первинні документи.

При цьому, відповідно пп.«б» абз.6 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Оскільки п.14.1 ст.14 ПК України передбачено два види акцизного складу: «акцизний склад» та «акцизний склад пересувний», то судова колегія вважає, що використання законодавцем у п.п. «б» абз.6 пп. 230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України формулювання «усі акцизні склади» без розмежування між їх видами - створює підстави для різного тлумачення обов`язку платника реєстрації пересувних акцизних складів.

Положеннями пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України встановлено, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Враховуючи те, що норма пп.«б» абз.6 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України не містить чіткої вказівки на обов`язковість реєстрації саме пересувних акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, то судова колегія, керуючись принципом презумпції правомірності рішень платника податків (пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України), дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку реєструвати пересувні акцизні склади в зазначеній системі.

Таким чином, судова колегія вважає необґрунтованим висновок податкового органу про порушення позивачем абз.6 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, а тому наявні законні підстави для визнання протиправним та скасування ППР від 24.12.2024р. за №56092/15-32-09-02-09 про накладення на ТОВ «ЛІО ТРАСТ» штрафу у розмірі 1 000 000грн.

При цьому, що стосується доводів податкового органу щодо обов`язковості реєстрації пересувних акцизних складів у разі отримання пального обсягом понад 1 000 кубічних метрів, то судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки згідно з пп. «б» пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України така вимога висувається до іншого виду акцизного складу (не пересувного).

Що стосується правомірності податкового повідомлення-рішення від 24.12.2024р. за №56102/15-32-09-02-09 та накладення на ТОВ «ЛІО ТРАСТ» штрафу у розмірі 1 020грн., то судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, що в розділі 3 Акту перевірки від 25.11.2024р. №51837/15-32-09-02/43672556 зазначено про порушення платником п.85.2 ст.85 ПК України, а саме ненадання в повному обсязі документів щодо обігу підакцизних товарів, які належать до предмета перевірки.

Так, відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Цьому обов`язку кореспондує закріплене п.85.4 ст.85 ПК України право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 14.11.2024р. представнику товариства був вручений письмовий запит ГУ ДПС від 13.11.2024р., яким повідомлено про необхідність надання 19.11.2024р. до приміщення ГУ ДПС документів згідно переліку (у разі наявності/ведення/заповнення/оформлення; у разі відсутності, письмово повідомити про ці обставини за підписом уповноваженої посадової службової особи).

В той же час, в Акті перевірки від 25.11.2024р. за №51837/15-32-09-02/43672556 не зазначено факт відмови платника від надання документів, та не встановлено, які саме документи не надані при здійсненні податкового контролю.

Оскільки ГУ ДПС не встановлено та не досліджено які саме документи не надано платником на вимогу контролюючого органу, то судова колегія вважає, що податковим органом не доведено порушення ТОВ «ЛІО ТРАСТ» саме п.85.2. ст.85 ПК України.

Окрім того, ППР від 24.12.2024р. за №56102/15-32-09-02-09 прийнято з підстави порушення платником іншої норми закону п.82.5 ст.82 ПК України (Строки проведення виїзних перевірок), замість п.85.2. ст.85 ПК України (Надання платниками податків документів).

Таке посилання на різні норми податкового законодавства в акті перевірки та в ППР свідчить про юридичну невизначеність підстав притягнення платника до відповідальності, що є порушенням принципів правової визначеності та законності, закріплених, зокрема, в статті 19 Конституції України.

Отже, з урахуванням відсутності належних доказів порушення позивачем вимог п.85.2. ст.85 ПК України, а також з огляду на невідповідність зазначених у ППР правових підстав обставинам перевірки, судова колегія вважає, що ППР від 24.12.2024р. №56102/15-32-09-02-09 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

В.О. Скрипченко