Справа № 209/6964/25
Суддя: Шендрик К. Л.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/6964/25
Провадження № 2-а/209/40/25
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2817 від 02 вересня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу у сумі 17000 грн.; справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити; стягнути на його користь судовий збір 484,48 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно нього винесена постанова № 2817 від 02 вересня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою до нього застосоване стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки підставою для притягнення до відповідальності даною постановою зазначений протокол № 3317 від 28 серпня 2025 року, в якому зазначена суть правопорушення - неприбуття до ТЦК та СП за повісткою від 12 листопада 2024 року. Дата вчиненого порушення зазначена в протоколі нерозбірливо, стосується грудня 2024 року. У вказаному протоколі ним викладені відповідні заперечення. Зі змісту оскарженої постанови випливає, що 05 грудня 2024 року він був поданий у розшук через неприбуття вчасно за повісткою. За описом обставин встановлено, що з 11 січня 2010 року включно в 2022, 2023 та 2024 роках він не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного оглядку ВЛК для визначення стану здоров`я щодо проходження військової служби. Спірна постанова містить посилання на ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постанови КМ України № 1487 від 30 грудня 2022 року та № 560 від 15 травня 2024 року в умовах особливого періоду. Проте, в чому саме полягало порушення зазначених нормативних актів з його боку, спірна постанова відомостей не містить. Згідно з відомостями довідки (замість військового квитка) від 11 квітня 2010 року № 4/11, він перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , 11 квітня 2008 року був визнаний придатним до військової служби та переданий у запас. 11 січня 2010 року був знятий з військового обліку за станом здоров`я. Протягом правового режиму воєнного стану він постійно проживав за адресою реєстрації, змін у реєстраційних даних не вчиняв. З 2012 року він зареєстрований як ФОП, виконуючи діяльність в ІТ-сфері, та сумлінно сплачуючи всі податки. Тобто всі його дані, а саме: адресу реєстрації, номер телефону, електрону пошту та інше, можна знайти за його прізвищем та/або ІПН не тільки в базі даних Кам`янської ДПІ (Єдиному Державному реєстрі), а і на багатьох вільних інтернет-ресурсах. Протягом зазначеного часу він не отримував жодних повісток чи повідомлень про необхідність прибуття до ТЦК та СП, в тому числі і зазначеної відповідачем повістки від 12 листопада 2024 року. Ним своєчасно 12 липня 2024 року через ЦНАП вчинені обов`язкові дії щодо оновлення облікових даних, що підтверджується відомостями з системи «Резерв+». Про перебування у розшуку йому стало відомо під час оформлення відстрочки від мобілізації у зв`язку з бронюванням за місцем роботи. Вважає, що ним не вчинено жодного порушення правил військового обліку в особливий період. Враховуючи час набрання чинності новою редакцією ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ним вчасно до 17 липня 2024 року (а саме 12 липня 2024 року) були оновлені дані в ЦНАПі. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів направлення на його адресу повістки про явку до ТЦК. Ані складений відповідачем протокол, ані спірна постанова не містять посилання на такі докази. Крім наведеного зауважує, що за приписами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених ст.ст. 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Відповідач в оскарженій постанові не зазначає дати виявлення правопорушення, вказуючи невизначений чітко період часу в 14 років (з 2010 до 2024 року). Водночас, зі змісту протоколу випливає, що він, нібито, не з`явився за викликом (повісткою) у грудні 2024 року. Тому, зі складених відповідачем документів справи про адміністративне правопорушення випливає, що відповідачем у грудні 2024 року було достовірно виявлено стверджуване ним правопорушення. За вказаних умов спірна постанова від 02 вересня 2025 року складена зі значним пропуском встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення стягнення, що додатково вказує на протиправність цієї постанови.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27 жовтня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позов, у якому зазначив, що громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані: прибувати за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), проходження медичного огляду, проходити медичний огляд, виконувати військовий обов`язок у запасі, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період. З оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів. Центрального управління або регіональних органів СБУ). Позивач не повідомив про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів. Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб у подальшому не прибув у сірок, шо не перевищує сім календарних днів. Позивач у листопаді 2024 року отримав повістку про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у визначений час 02 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, при цьому не сповістив про причину своєї не явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як це передбачене чинним законодавством. Вручення позивачу повістки підтверджується даними автоматизованої інформаційно телекомунікаційної системи «Оберіг». Аналіз причин та умов, які призвели до вчинення адміністративного правопорушення, свідчать про особисте безвідповідальне ставлення позивача до виконання встановлених законодавством обов`язків громадянина України з правил військового обліку, що є критичним в умовах необхідності відсічі агресора під час повномасштабного воєнного вторгнення на територію України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд ухвалив розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 вересня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 виніс постанову № 2817 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с. 33 оберт 34), відповідно до якої ОСОБА_1 був поданий у розшук 05 грудня 2024 року, причина: не прибув вчасно за повісткою до ТЦКта СП. З 11 січня 2010 року, включно в 2022 році, 2023 році та 2024 році ОСОБА_1 не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду ВЛК та визначення стану здоров`я щодо проходження військової служби. Чим порушив правила військового обліку, ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію2 2023 р. зі змінами, постанову КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, постанову КМУ № 560 від 16 травня 2024 року в умовах особливого періоду.

Відповідно до протоколу № 3317/2817 про адміністративне правопорушення від 28 серпня 2025 року (а.с. 32 оберт - 33), позивач не прибув вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_1 від 12 листопада 2024 року, проте у поясненнях останній зазначив, що повістку він не отримував, про те, що він у розшуку вперше почув в ТЦК та СП, коли оформлював відстрочку. Позивач був повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 29 серпня 2025 року на 09.00 годину для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач своєчасно 12 липня 2024 року, тобто до 16 липня 2024 року, оновив військово-облікові дані, а також особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 28 серпня 2025 року, що підтверджується даними з додатку «Резерв+» Міністерства оборони України (а.с. 9), а також обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 34 оберт).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП визначена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період

Керуючись ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тож, відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Долучена до відзиву роздруківка з історії повісток (а.с. 35), зокрема, не містить ані адреси, за якою направлялась повістка, ані дати її вручення. Будь-яких інших доказів вручення ОСОБА_1 повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , як то поштове повідомлення про вручення або корінець повістки з підписом останнього, до суду не надано.

З огляду на викладене, дослідивши подані позивачем докази та обставини справи у їх сукупності, враховуючи, що до суду відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вручення ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 02 грудня 2024 року та умисного ухилення від явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд приходить до висновку про відсутність підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не доведена, суд вважає, що постанова № 2817 від 02 вересня 2025 року підлягає скасуванню.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 № 2817 від 02 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу у сумі 17000 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.Л. Шендрик