Справа № 120/16199/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16199/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук Андрій Валерійович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

05 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до обставин встановлених рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 120/14462/23, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 13.06.1985 по 23.06.1999.

Відповідно до довідки (маршрутного листа) № 20/B-108 від 12.06.2008 в період з 01.09.1988 по 30.11.1988 позивач виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків на ЧАЕС та знаходився населених пунктах: Ковшилівка - 30 днів; Клівіни - 33 днів; Клівіни - 20 днів; Клівіни - 8 днів. Внаслідок чого ОСОБА_1 отримав дозу радіоактивного випромінення 0.40 Бер.

Відповідно до довідки Вінницької обласної дирекції Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" від 09.03.2010, за втрату 40% працездатності позивачу було виплачено страхову суму 5700 грн.

Крім того, за наслідками повторного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІ-групу інвалідності з 10.03.2020, у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується актом № 641393 від 18.03.2020.

Крім того, відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 85 від 23.03.2021, який виданий за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності, смерті, слідує, що захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В подальшому, 01.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та отримав відмову.

Разом з тим, рішенням Вінницького окружного адміністративного від 27.10.2022 у справі № 120/5412/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову, викладену у листі ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області № 106/22-2022 від 20.06.2022, щодо відмови в направленні до Міністерства внутрішніх справ України документів (матеріалів) щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційна комісія МВС України у Вінницькій області повторно розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги та в 15-денний строк, подати документи до Міністерства внутрішніх справ України, щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Для забезпечення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2022, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2023 по справі №120/5412/22, щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, матеріали та висновок про призначення були направлені до Міністерства внутрішніх справ України. Також вказано, що на виконання вищезазначеного рішення суду та за результатами опрацювання надісланих матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Міністерством вказані документи повернуто, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Судом встановлено, що МВС України не вирішено питання з приводу якого звертався заявник, що слугувало підставою для повторного звернення ОСОБА_1 до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 120/14462/23, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024, визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у неприйнятті рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності. Зобов`язано Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області направити до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 з доданими документами для прийняття рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 з доданими документами щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

В подальшому рішенням МВС України відмовлено у затвердженні Висновку Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 .

У листі МВС України від 24.09.2024 № 31/31-7772-2024 відповідач вказує, що із надісланих матеріалів з`ясовано, що при первинному огляді ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) який проводився у 2006 році ОСОБА_1 встановлено 40 % втрати професійної працездатності та ПАТ HACK «ОРАНТА» 17.10. 2006 проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 57000 грн. При повторному огляді МСЕК який проводився 10.03 2020. ОСОБА_1 встановлено з 10.03.2020 другу групу інвалідності та 80% втрати професійної працездатності внаслідок захворювання пов`язаного з виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отже, установлення заявнику медико-соціальною експертною комісією ІІ групи інвалідності (2020 рік) відбулось в період понад 2 роки від дати встановлення 40% втрати професійної працездатності, що на думку відповідача 2 суперечить п. 4 Порядку № 850.

У листі від 24.09.2024 відповідач зазначає, що за результатами вищезазначених матеріалів Департаментом охорони здоров`я МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія ОСОБА_1 проведена з порушенням Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317, відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС, зокрема повідомлено про те, що представники ДУ "ТМО МВС України" по Вінницькій області до складу комісії не залучались, що є прямим порушенням вимог Положення.

Ураховуючи викладене за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 120/14462/23 Міністерством прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та 05.11.2024 затверджено відповідний висновок.

Разом із тим, не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вказуючи, що у випадку, коли група інвалідності встановлена за спливом двох років від первинного встановлення втрати працездатності без встановлення інвалідності, особа набуває повного права на отримання грошової допомоги у відповідному більшому розмірі без будь-яких відрахувань різниць між попередніми виплатами, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень частини п`ятої статті 78 КАС України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, відповідно до частини першої статті 22 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію" держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Згідно із пунктом 5 розділу IX Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закон № 580-VIII набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до абзаців 2 і 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Статтею частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, регулюється Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

Пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

У пункті 3 Порядку № 850 зазначено окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункт 8 Порядку № 850).

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок № 850.

Водночас відповідно до пункту 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд зазначає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, слід звернути увагу на те, що право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових відносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

До того ж, слід зауважити на тому, що положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII, не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

За висновками ВС висловленими у постанові від 11.09.2024 по справі № 440/5984/20 "... оскільки положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.".

Так, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18 відступив від висновку, викладеного у постанові від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16 та інших постановах, у яких містився висновок про те, що пункт 4 Порядку № 850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності та сформував такі правові висновки:

«(1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

(2) Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон № 580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

(4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.»

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2022 у справі № 120/5412/22 було встановлено, що відповідно до довідки Вінницької обласної дирекції Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» за вих. № 4-13/15 від 09.03.2010 ОСОБА_1 , за втрату працездатності за державним обов`язковим особистим страхуванням 17.10.2006, було виплачено страхову суму 5 700 грн.

Згідно довідки Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12AAA № 030751 від 10.03.2020 ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 становить 80%, внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до виписки з акта огляду Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи серії 12AAБ № 641393 від 18.03.2020 ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності з 10.03.2020. Причиною інвалідності визначено захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків проходження військової служби на ЧАЕС.

Таким чином сторонами спору не спростовується, що первинно у 2006 році ОСОБА_1 встановлено 40% втрати професійної працездатності, а згідно довідки Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12AAA № 030751 від 10.03.2020 ОСОБА_1 установлено ІІ групу інвалідності з ступенем втрати професійної працездатності 80%, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків внаслідок захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків проходження військової служби на ЧАЕС.

Тобто у даному випадку має місце перевищення передбаченого пунктом 4 Порядку № 850 граничного дворічного терміну.

При вирішенні цього спору суд враховує правові висновки ВС висловлені у постанові від 11.09.2024 по справі № 440/5984/20, та зауважує, що між первинним встановленням втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків проходження військової служби на ЧАЕС та установленням ІІ групи інвалідності минуло понад два роки.

За таких обставин, рішення МВС України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності є правомірним.

Вказане узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постанові від 24 травня 2023 року (справа № 340/4643/20) та постанові від 15.01.2024 (справа № 240/4317/23).

Решта аргументів позивача на підтримку заявлених позовних вимог не впливають на викладений висновок суду.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Ватаманюк Р.В. Курко О. П.