Справа № 420/37176/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/37176/24

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 07.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ) та просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 03.11.2024 року №2688-АД командира ВЧ підполковника ОСОБА_2 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ капітана ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення - сувора догана.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу командира ВЧ (по стройовій частині) від 11 жовтня 2023 року №17 капітана ОСОБА_1 призначено на посаду командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ з 11 жовтня 2023 року.

В журналі отриманих та відданих розпоряджень основного командного пункту НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ, інв. №166, що розпочатий 25.09.2024р., був внесений запис про розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону №44: "Розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону від 16 години 00 хвилин 26 жовтня 2024 року. Для забезпечення управління підрозділами, розгорнути КСП 4,5,6 мр в районі з центром Білозерка до 09:00 27.10.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

28 жовтня 2024 року на ім`я командира ВЧ надійшов рапорт командира 2 механізованого батальйону майора ОСОБА_3 , вхідний №10097кп, про притягнення командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни та незадовільне виконання службових обов`язків (капітан ОСОБА_1 не забезпечив своєчасного зайняття особовим складом роти позицій, визначених усним бойовим розпорядженням командира батальйону), та про накладення дисциплінарного стягнення "сувора догана".

В ході розгляду вказаного рапорту були отримані пояснення заступника начальника штабу 2 механізованого батальйону ВЧ старшого лейтенанта ОСОБА_4 та заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ майора ОСОБА_5 , згідно яких 26 жовтня 2024 року о 16 годині 00 хвилин до командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ капітана ОСОБА_1 черговим командно-спостережного пункту батальйону було доведене усне розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону щодо розгортання командно-спостережних пунктів рот в районі з центром в населеному пункті Білозерка Білозерського району Херсонської області в термін до 09 години 00 хвилин 27 жовтня 2024 року, але капітан ОСОБА_1 виконав розпорядження свого безпосереднього командира - командира НОМЕР_2 механізованого батальйону і розгорнув командно-спостережний пункт роти о 07 годині 00 хвилин 28 жовтня 2024 року.

Отримавши інформацію про вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, командир ВЧ видав наказ про притягнення капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинене ним порушення військової дисципліни від 03 листопада 2024 року №2688-АД.

21.11.2024 представником позивача було надіслано адвокатський запит до ВЧ щодо отримання наказу або витягу з наказу командира ВЧ від 03.11.2024 року №2688-АД про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків; рапорту командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 від 28.10.2024 року вх.№10097кп відносно незадовільного виконання службових обов`язків ОСОБА_1 ; надання інформації чи проводилось службове розслідування ВЧ у зв`язку із неналежним/незадовільним виконанням службових обов`язків капітаном ОСОБА_1

04.12.2024 року адвокатом позивача отримано відповідь ВЧ від 04.12.2024 року №6787к/1/13пх, відповідно до якої було надано витяги з наказів командира ВЧ від 03.11. 2024 року №2687-АД та №2688-АД про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків. Також у відповіді було зазначено, що відповідачем службові розслідування за фактами неналежного виконання службових обов`язків капітаном ОСОБА_1 , встановленими наказами командира ВЧ від 03.11.2024 року №2687-АД та №2688-АД, не проводились.

Наказом №2688АД від 03.11.2024р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків», визначено:

«відповідно до наказу командира ВЧ (по стройовій частині) від 11.10.2023 р. №17 капітана ОСОБА_1 призначено на посаду командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ з 11 жовтня 2023 року.

Згідно рапорту командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ майора ОСОБА_6 від 28 жовтня 2024 року, вхідний №10097кп, капітан ОСОБА_1 28 жовтня 2024 року незадовільно виконав свої службові обов`язки, а саме: не забезпечив своєчасного зайняття особовим складом 4 механізованої роти позицій, визначених усним бойовим розпорядженням командира НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ.

У зв`язку з цим, у порядку, передбаченому статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, майор ОСОБА_6 клопоче про притягнення капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Своїми діями капітан ОСОБА_1 порушив вимоги статей 30, 37, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до яких: начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання;

військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін;

про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно;

підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою;

командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти та зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності;

постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку.

Відповідно до статі 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

З метою виховання військовослужбовців та підвищення рівня виконання обов`язків військової служби, наказано:

За порушення вимог статей 30, 37, 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, на підставі пункту «в» статті 48, статей 55, 92 Дисциплінарного статуту ЗСУ, командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ капітана ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».

Вважаючи вказаний наказ відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ, враховуючи обставини не проведення службового розслідування, не містить даних щодо врахування/не врахування під час накладення на позивача спірного дисциплінарного стягнення та обрання його виду: характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки позивача, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби. Зокрема, наказ не містить жодної конкретної інформації при яких обставинах, де саме сталася подія, та в чому саме полягало порушення позивачем своїх зобов`язань щодо не забезпечення своєчасного зайняття особовим складом 4 механізованої роти позицій, визначених усним бойовим розпорядженням. Також, витяг з наказу не містить жодних доказів того, що таке усне бойове розпорядження взагалі видавалося таким командиром. Отже, окреслені у спірному наказі формулювання є досить оціночними, та не вказують на конкретне порушення позивачем службової дисципліни, з огляду на що, унеможливлюється виконання ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач фактично позбавив позивача права надати пояснення під час прийняття відносно нього рішення; не було дотримано принципу пропорційності; не враховано усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, рішення прийняте виключно на підставі рапорту та без врахування позиції сторони, щодо якої прийнято оскаржуване рішення.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено загальні обов`язки військовослужбовців.

Так, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно пункту 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно пункту 128 цього Статуту, солдат зобов`язаний виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (надалі- Дисциплінарний статут).

Відповідно до п. 2 розділу 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно пунктів 3 та 4 розділу 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно пункту 5 розділу 1 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

За змістом пункту 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, в) сувора догана.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ВЧ від 03.11.2024р. №2688-АД позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення суворої догани за порушення ст.30, 37, 111, 112 Статут внутрішньої служби ЗСУ.

Згідно ст.30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до ст.37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 111 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.

Командир роти (корабля 4 рангу) підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля).

Статтею 112 цього ж Статуту закріплено обов`язки командир роти (корабля 4 рангу)

Згідно статті 35 Статуту внутрішньої служби, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. А відповідно до статті 37 цього Статуту, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, факт видання розпорядження командиром 2 механізованого батальйону підтверджується записом в Журналі отриманих та відданих розпоряджень основного командного пункту 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , інв. №166, розпочатий 25.09.2024.

Так, згідно запису №44 в зазначеному Журналі: "Розпорядження командира 2 механізованого батальйону від 16 години 00 хвилин 26 жовтня 2024 року. Для забезпечення управління підрозділами, розгорнути КСП 4,5,6 мр в районі з центром БІЛОЗЕРКА до 09:00 27.10.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Вказане розпорядження командира 2 батальйону ВЧ від 26 жовтня 2024 року було виконано позивачем лише станом на 09 години 00 хвилин 28 жовтня 2024 року, що підтверджує обізнаність позивача про зміст такого розпорядження.

При цьому, пояснень позивача щодо причин невчасного виконання такого розпорядження (доповідь про неможливість вчасного виконання з обґрунтуванням причин) командиру 2 механізованого батальйону ВЧ матеріали справи не містять.

З наведеного вбачається, що наказ було доведено до позивача зв`язку, зі змістом наказу він був належним чином ознайомлений, вказаний наказ був виконаний позивачем несвоєчасно (що фактично позивач і не заперечував), однак доказів щодо наявності підстав неможливості його вчасного виконання та доказів повідомлення про це командування позивачем не надано.

Також, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду 1-ї інстанції щодо порушення встановленого порядку прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, враховуючи наступне.

Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40 (далі - Інструкція №40), встановлено загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними в паперовій та електронній формі в органах військового управління, штабах угруповань військ (сил), військових частинах (установах) Збройних Сил України (далі - військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням.

Відповідно до пункту 2.8.1.8 Інструкції №40, констатуюча частина наказу має бути короткою (лаконічною). У ній має бути зазначено підставу, обґрунтування або мету видання наказу (директиви, розпорядження). У констатуючій частині наказів про притягнення до дисциплінарної (матеріальної) відповідальності необхідно зазначати конкретних посадових осіб з повним найменуванням їх штатних посад та військових звань, які винні в тому чи іншому порушенні, а також ступінь їх вини.

З аналізу вищенаведеної правової норми вбачається, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Статями 83, 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені згаданим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Ці положення Дисциплінарного статуту кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 а саме: службове розслідування може призначатися у певних випадках.

Апеляційний суд зазначає, що вищенаведені правові норми встановлюють можливість, а не обов`язковість проведення службового розслідування для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів наголошує, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

При цьому, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення, у тому числі, дисциплінарне стягнення може бути оголошено усно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 року у справі №1.380.2019.000616.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення були враховані та дотримані правові норми, які регламентують підстави та порядок притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, вид застосованого дисциплінарного стягнення та умови його застосування, а також дотримано гарантії прав позивача, як військовослужбовця, під час застосування уповноваженим суб`єктом дисциплінарного стягнення. Тобто, відповідач діяв законно, обґрунтовано, добросовісно та неупереджено, в межах повноважень та у порядку визначеному Дисциплінарним статутом ЗС України.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що спірний наказ від 03.11.2024 року №2688-АД є правомірним та прийнятий відповідачем у порядок і спосіб встановлені чинним законодавством, а зворотній висновок суду 1-ї інстанції є помилковим.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький