Справа № 620/14859/21
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 620/14859/21

адміністративні провадження № К/990/17805/25, К/990/17790/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стародуба О.П., суддів Єзерова А.А., Бевзенка В.М., в порядку письмового провадження розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 (суддя Баргаміна Н.М.), постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 (судді Штульман І.В., Заїка М.М., Черпак Ю.К.), ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду 04.04.2025 (судді: Штульман І.В., Мельничук В.П., Черпак Ю.К.)

у справі №620/14859/21 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2021 №7/VІІІ-16 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва та для будівництва індивідуальних гаражів», за яким, Чернігівська міська рада, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №620/3483/20, ураховуючи вимоги частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, невідповідність заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення» згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова), відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати Чернігівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею, 0,10 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 покликалась на те, що пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2021 № 7/VІІІ-16 є протиправним та підлягає скасування з огляду на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі №620/1243/21, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 у справі №620/57/20, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №620/3483/20 та встановлені в згаданих справах обставини.

В зв`язку з цим, покликалась на те, що через неодноразові звернення до відповідача та оскарженням дій та рішень Чернігівської міської ради до суду, має законні сподівання та правомірні очікування на закінчення процедури отримання у власність земельної ділянки, яка залежить від правомірної поведінки уповноваженого державного органу.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановили суди попередніх інстанцій, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :02:026:5294

Крім того, ОСОБА_2 є користувачем земельної ділянки 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, згідно договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006.

15.11.2019 ОСОБА_1 звернулась з клопотанням до Чернігівської міської ради, в якому просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер №:02:026:5294, наданою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , та в межах наявного паркану за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

У клопотанні покликалась на те, що до бажаної земельної ділянки входить земельна ділянка площею 0,0491 га кадастровий номер :02:026:6157, надана для городництва, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_2 згідно договору оренди від 05.07.2006, а тому, в разі потреби, просила надати дозвіл на зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки з «для городництва» на «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)».

27.02.2020 Чернігівською міською радою прийнято рішення №52/VII-16, пунктом 7 якого, відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вказане рішення було оскаржено позивачем до Чернігівського окружного адміністративного суду, рішення якого, від 08.12.2020 у справі №620/3483/20 про відмову у задоволенні позовних вимог, було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021, а позов ОСОБА_1 було задоволено частково, та:

- визнано протиправним та скасовано пункт 7 рішення Чернігівської міської ради від 27.02.2020 №52/VII-16 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам - учасникам АТО, учасникам бойових дій, ветеранам війни та членам сімей загиблих учасників АТО для індивідуального дачного будівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва, для будівництва індивідуальних гаражів та для городництва», за яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язано Чернігівську міську раду повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Чернігівська міська рада, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 620/3483/20, ураховуючи вимоги частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, невідповідність заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення» згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова), прийняла рішення від 28.04.2021 № 7/VІІІ-16, пунктом 12 якого, відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вважаючи пункт 12 рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із позовом.

СУДОВІ РІШЕННЯ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду рішенням від 07.02.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 12 рішення Чернігівської міської ради від 28.04.2021 № 7/VІІІ-16 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального садівництва та для будівництва індивідуальних гаражів», за яким, Чернігівська міська рада, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №620/3483/20, ураховуючи вимоги частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, невідповідність заявленої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (земельна ділянка віднесена до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення» згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова), відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 (згідно з наданою схемою) орієнтованою площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов`язано Чернігівську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки)», орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею, 0,10 га, кадастровий номер № :02:026:5294, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем допущено протиправну поведінку, а саме - останнім не виконуються обов`язки, передбачені приписами діючого законодавства, та не враховано обставин, встановлених судовими рішеннями у справі № 620/1243/19, що набрали законної сили.

Зокрема, суди виходили з того, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі № 620/1243/19 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради встановлено, що згідно з генеральним планом міста Чернігова, який розміщений на веб-сторінці Чернігівської міської ради, земельні ділянки по АДРЕСА_4 відносяться до рекреаційно - житлової забудови, в тому числі: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельних ділянках площею 0,1 га, кадастровий номер :02:026:5294, та 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.12.2023 скасовано вказані вище судові рішення, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалюючи вказану постанову Верховний Суд виходив з того, що суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи відповідає місце розташування запитуваної земельної ділянки ОСОБА_1 вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою, а також, чи знаходиться запитувана ОСОБА_1 земельна ділянка для відведення в межах зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення».

За результатами нового розгляду справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду рішенням від 19.07.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що місце розташування запитуваної позивачем земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 гектара, яка є суміжною з земельною ділянкою площею, 0,10 га, кадастровий номер №:02:026:5294 не відповідає вимогам генеральному плану міста Чернігова, Тимчасовому порядку використання території м. Чернігова, оскільки збільшення площі земельної ділянки з кадастровим номером №:02:026:6157 з 0,0491 га до 0,10 га можливе лише за рахунок її розширення за рахунок земель зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», землі якої, не передбачені для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка).

Також суди виходили з того, що саме по собі вчинення необхідних для отримання земельної ділянки юридично значущих дій, за умови відсутності права на її отримання, не може бути підставою для прийняття рішення про надання такої земельної ділянки у власність.

Також позивач та третя особа подали 31.03.2025 до Шостого апеляційного адміністративного суду заяви про виправлення описки, в яких просили:

- виправити описку у мотивувальній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 та доповнити описову і мотивувальну частину постанови суду наступним реченням: «Основним доводом апеляційної скарги є твердження апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів належності бажаної земельної ділянки до зони Р-2, що унеможливлює обґрунтовану відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.»;

- виправити описку у мотивувальній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 та після абзацу: «У справі №620/3483/20 судами було встановлено, що рішенням міської ради від 20.12.2018 №37/VII-18 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичний особам» (пункт 11) Управлінню житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 180 га, в районі вулиць Савчука, Шевченка та вздовж річки Десна (за виключенням земельних ділянок на яких розміщені існуючі об`єкти житлової та громадської забудови), для будівництва та обслуговуватися інших будівель громадської забудови (для організації відпочинку та оздоровлення населення, благоустрою території, утримання та рекреаційного використання зелених насаджень) з подальшою передачею земельної ділянки в постійне користування. Без права житлової забудови.» доповнити постанову наступним абзацом (реченням) «Поряд із цим, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів, що бажана позивачем земельна ділянка входить до вказаних земель.».

Ухвалою від Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2025 у задоволенні вказаних вище заяв відмовлено.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що внесення у постанову виправлень, про які просять заявники, змінюватиме зміст та суть цього судового рішення, що не відповідає меті інституту виправлення описки.

ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач та третя особа не погодилися із рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024, постановою від 26.03.2025 та ухвалою від 04.04.2025 Шостого апеляційного адміністративного суду, подали касаційні скарги.

В обґрунтування касаційних скарг (подібних за змістом), в частині оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покликаються на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Покликаються на те, що суди безпідставно дійшли висновку про правомірність відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,0491 га, кадастровий номер №:02:026:6157, оскільки у судовому рішенні не встановлено, що саме вказана земельна ділянка перебуває у межах зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення».

Зокрема, суди попередніх інстанцій, в порушення частини 7 статті 118 ЗК України, встановили лише те, що збільшення площі земельної ділянки можливе за рахунок земель зони Р-2, не встановивши, що орендована земельна ділянка (0,0491 га) сама по собі знаходиться в межах зазначеної зони.

Водночас, покликаються на те, що сформована орендована ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, не містить жодних обмежень та не входить до зони Р-2.

Покликаються на те, що підстава для відмови у наданні дозволу через входження бажаної земельної ділянки до зони Р-2 вже була предметом судового розгляду, і постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №620/3483/20 таку підставу визнано протиправною.

Також, покликаються на те, що суди, в порушення частини 4 статті 78 ЦПК України, проігнорували обставини, встановлені у справі №620/57/20, про те, що біля приватної земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :02:026:5294) та орендованої земельної ділянки площею 0,0491 га (кадастровий номер :02:026:6157) є вільні землі, які не входять до зони Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», що підтверджується відповідями підпорядкованих відповідачу комунальних підприємств та структурних підрозділів, а також винесенням на сесію питання про надання земельної ділянки площею не у розмірі орендованої земельної ділянки (0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157), а площею 0,0587 га.

Як на підставу касаційного оскарження позивач та третя особа покликаються на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №826/841/17, від 29.08.2019 у справі №540/2441/18, від 14.02.2024 у справі №320/367/22, від 04.08.2021 у справі №320/816/19, від 14.05.2020 у справі №360/536/17-а, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 та від 10.12.2019 у справі №925/698/16.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2025, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покликаються на те, що описки у постанові суду є очевидними, а суд неправильно та неповно виклав фактичні обставини, встановлені у справі №620/3483/20, ігноруючи важливий висновок про те, що Чернігівською міською радою не надано доказів належності спірної земельної ділянки до зони Р-2.

Просять скасувати рішення суду першої інстанції, постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, а також скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та задовольнити заяву про внесення виправлень у постанову.

Відповідач подав відзиви на касаційні скарги, у яких просить відмовити у задоволенні таких скарг.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні і спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини визначені Законом України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII (далі - Закон №2780-XII).

Відповідно до статті 5 Закону №2780-XII при здійсненні містобудівної діяльності повинно бути забезпечене, зокрема, урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №2780-XII, до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності зі спрямуванням на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 18 Закон №3038-VI план зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Керуючись нормами Законів №3038-VI та №2780-XII, рішенням Чернігівської міської ради від 28.12.2011 затверджено Тимчасовий порядок використання території м. Чернігова (далі - Тимчасовий порядок).

Тимчасовий порядок - це нормативно-правовий акт, який встановлює порядок планування, забудови та іншого використання окремих земельних ділянок; перелік усіх допустимих умов і обмежень забудови та іншого використання територій і окремих земельних ділянок у межах зон, визначених Планом зонування; порядок переведення житлових приміщень у нежитлові в багатоквартирних будинках, проведення робіт із реконструкції, переобладнання, розширення, реставрації та введення їх в експлуатацію; правила розміщення зовнішньої реклами на території міста (абзацу 2 розділу 1.1 Тимчасового порядку).

Тимчасовий порядок включає також графічну частину, до якого включено також План зонування територій міста.

Відповідно до абзаців 2, 3 розділу 2.1 Тимчасового порядку усі без винятку території міста поділяються на зони відповідно до їхнього функціонального призначення, передбаченого Генеральним планом міста. Розміщення нового будівництва, реконструкція, ремонт (у тому числі з добудовою та перебудовою) будинків і споруд, використання земель, виділення земельних ділянок у кожній зоні повинні відповідати вимогам та обмеженням, встановленим для цієї зони Тимчасовим порядком.

Згідно з абзацом 1 розділу 2.2 Тимчасового порядку план зонування є складовою частиною Тимчасового порядку і призначений для відображення на карті міста меж функціональних зон, відносно яких встановлюються переважні та допустимі види забудови і використання, а також єдині умови та обмеження відповідно до затвердженого Генерального плану міста та іншої містобудівної документації.

Положеннями розділу 2.3 Тимчасового порядку деталізується функціональна класифікація території із встановленням відповідних зон, серед яких, Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення».

Відповідно до розділу 2.5 Тимчасового порядку переважними видами забудови та використання земельних ділянок у зоні Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення» є: парки (в тому числі спеціалізовані), лісопарки, лугопарки; сквери, бульвари, алеї; зоопарки; водні простори; пляжі з пляжним обладнанням, рятувальні станції; оглядові майданчики; малі архітектурні форми; фонтани, декоративні водоймища; облаштовані місця для пікніків, рибальства, допоміжні будівлі для організації відпочинку на природі; лижні та кінні траси; кінноспортивні центри; стадіони, спортивні майданчики, площинні спортивні споруди; поля для гри в гольф; існуючі об`єкти стаціонарної рекреації.

Дозволені види забудови та використання, які супутні переважним видам: господарські будівлі та споруди; об`єкти інженерно-технічної інфраструктури для обслуговування зони; громадські вбиральні; місця паркування автомобілів; заклади громадського харчування; прокат спортивного та пляжного інвентарю; пункти невідкладної медичної допомоги; відділення міліції.

Допустимі види забудови та використання, які потребують спеціальних погоджень: культові споруди; виставкові павільйони, зали, музеї (у тому числі під відкритим небом); кінотеатри, концертні зали; відкриті концертні майданчики, співочі поля; розважальні комплекси; оранжереї; парки розваг, атракціони; аквапарки; спортивні комплекси, басейни; іподроми; окремі об`єкти автосервісного обслуговування, або малі автосервісні комплекси на автодорогах при обов`язковому відповідному обґрунтуванні.

Відповідно до пункту 2.7.13 Тимчасового порядку не допускається будівництво будівель та споруд, окрім об`єктів обслуговування для забезпечення відпочинку та дозвілля населення, на територіях зелених насаджень загального користування: парків, скверів, бульварів, набережних тощо.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що місце розташування бажаної до відведення позивачем земельної ділянки не відповідає вимогам Генерального плану міста Чернігова та плану зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, оскільки знаходиться в зоні Р-2 «Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення», землі якої, не передбачені для будівництва і обслуговування житлового будинку.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано дійшли висновку щодо правомірності оскаржуваного рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та постановили рішення про відмову у задоволенні позову.

Покликання позивача та третьої особи в обґрунтування доводів касаційних скарг на те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки суду у справі №620/3483/20 щодо спростування віднесення бажаної позивачем земельної ділянки до зони Р-2 "Ландшафтно-рекреаційна зона загальноміського значення" є безпідставним виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 5 статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У справі яка розглядається, судами уже ухвалювались рішення з покликанням на висновки Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові від 18.03.2021 у справі №620/3483/20, однак постановою Верховного Суду від 11.12.2023 рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення відповідності місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Під час нового розгляду справи зазначені вимоги Верховного Суду судами попередніх інстанцій виконано, на підставі зібраних доказів встановлено невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою, що і слугувало судам підставою для висновку щодо правомірності оскаржуваного рішення відповідача.

До того ж, висновки Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові від 18.03.2021 у справі №620/3483/20 обґрунтовано також покликанням на висновки суду Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові від 09.10.2019 по справі № 620/1243/19.

Водночас, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі №620/1243/19 на цей час скасована постановою Верховного Суду від 27.03.2024, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Також безпідставним є покликання позивача та третьої особи в обґрунтування доводів касаційних скарг на висновки судів у справі №620/57/20, оскільки предметом оскарження у цій справі була бездіяльність відповідача щодо нерозгляду на пленарних засіданнях міської ради клопотання позивача від 15.11.2019 щодо відведення земельної ділянки.

За наслідками розгляду справи №620/57/20 судами встановлено факт протиправної бездіяльності щодо нерозгляду відповідачем клопотання позивача від 15.11.2019, що і слугувало підставою для часткового задоволення позовних вимог. Обставини розташування бажаної позивачем до відведення земельної ділянки та наявності щодо неї обмежень судами не перевірялись і оцінка доказам щодо цього не надавалась.

Покликання позивача та третьої особи в обґрунтування доводів касаційних скарг на те, що частина бажаної позивачем до відведення земельної ділянки уже перебуває у користуванні третьої особи і не входить до зони Р-2 також є безпідставним, оскільки не спростовує висновок судів попередніх інстанцій про знаходження іншої частини бажаної земельної ділянки в зоні Р-2.

Покликання скаржників у касаційних скаргах на висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №826/841/17, від 29.08.2019 у справі №540/2441/18, від 14.02.2024 у справі №320/367/22, від 04.08.2021 у справі №320/816/19, від 14.05.2020 у справі №360/536/17-а, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 та від 10.12.2019 у справі №925/698/16 є безпідставним, оскільки такі зроблені щодо інших правовідносин та фактичних обставин.

Зокрема, у справі №917/1345/17 спір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Яковлівська» стосувався стягнення з учасників цього товариства коштів, отриманих без достатньої правової підстави.

У справі №925/698/16 предметом спору було стягнення на користь банківської установи заборгованості за кредитним договором.

У справі №826/841/17 міська рада відмовила особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку із відсутністю згоди землекористувача.

У справі №540/2441/18 в процесі її розгляду судами встановлено, що обґрунтування прийнятого рішення по клопотанню позивача не містить визначених частиною 7 статті 118 ЗК України підстав для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні, що слугувало підставою для задоволення позовних вимог.

Подібні обставини встановлені судами у справі №320/367/22.

У справі №360/536/17-а судами попередніх інстанцій встановлено, що у спірних рішеннях відповідачем не наведено підстав, передбачених статтею 118 ЗК України, для відмови у наданні позивачам дозволів на розробку проектів землеустрою.

У справі №320/816/19 судами не було встановлено невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць.

Щодо ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2025

Відповідно до частини 1 статті 253 КАС України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

В поданих до суду апеляційної інстанції заявах про виправлення описки заявники просили суд доповнити мотивувальну частину судового рішення додатковими мотивами та обґрунтуваннями, що не передбачено статтею 253 КАС України.

Вимоги щодо виправлення в судовому рішенні описок чи очевидних арифметичних помилок у поданій заяві відсутні, а її зміст зводиться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, що в силу приписів статті 253 КАС України не може бути вирішене шляхом виправлення у ньому описки.

За таких обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в судовому рішенні описок та очевидних арифметичних помилок та постановив рішення про відмову у задоволенні поданої заяви.

За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду 04.04.2025 у справі №620/14859/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Бевзенко