Справа № 420/34963/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/34963/24

Перша інстанція: суддя Левчук О.А.,

повний текст судового рішення

складено 16.06.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представників апелянтів Кривіцької Ж.О., Тихонюк Н.А.

представника відповідача Шпендак В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

11 листопада 2024 року товариств з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.05.2024 року № 21206/15-32-07-03, № 21205/15-32-07-03, № 21207/15-32-07-03.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що надані для проведення перевірки первинні документи, не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 44 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Згідно договорів ТОВ «Едельвейс Плес» придбано опалубку, яку оплачено, відображено в декларації за січень 2024 року, використано виключно в своїй господарській діяльності, що підтверджено документально, а тому безпідставно органом ДПС було здійснено донарахування 627 206 грн. Отже, орган ДПС необґрунтовано включено в донарахування податкові накладні, згідно акту перевірки ТОВ «УЛЬМА Опалубка Україна» з березня 2021 р по лютий 2022 р. Діюче податкове законодавство пов`язує виникнення права платника податків на податковий кредит з наявністю податкової накладної, що оформлена у відповідності до приписів ст. 201 Податкового кодексу України. Надані до перевірки податкові накладні оформлені у відповідності до приписів ст. 201 Податкового кодексу України, а тому останні мають всі необхідні обов`язкові реквізити, що визначені для податкової накладної та встановлені у п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України. Отже, позивач, отримуючи від своїх контрагентів у перевіряємому періоді податкові накладні, оформлені відповідно до приписів ст. 201 Податкового кодексу України, цілком правомірно використав їх в якості підстави для нарахування сум податку, що відносяться до складу податкового кредиту. А тому на думку позивача податкове повідомлення рішення № 21206/15-32- 07-03 є таким, що складено з порушенням чинного законодавства. Крім того, органом ДПС безпідставно з декларації з рядка 16 знято 2 330 751 грн податкового кредиту попередніх періодів. Безпідставно знято від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду рядок (20 декларації ) та не враховано податковий кредит попередніх періодів. А тому, на думку позивача декларація за січень 2024 року є такою, що складена без жодних порушень ПК України а оскаржуване податкове повідомлення рішення № 21205/15-32-07-03 від 07.05.2024 року є таким, що прийнято з порушенням нормативно-правових актів. За перевіряємий період податкова інспекція необґрунтовано включила в донарахування податкові накладні, згідно акту перевірки підприємство ТОВ «Ульма Опалубка Україна» з березня 2021 р. по лютий 2022р., які не входять до перевірки. Крім того, накладення штрафних санкцій на позивача в розмірі 3 400,00 грн., згідно ППР № 21207/15-32-07-03 від 17.05.2024 витікає з вищезазначених ППР, а тому є також протиправним та безпідставним. З 01.07.2017 законодавець чітко визначив, що сам факт реєстрації ДФС податкової накладної в ЄРПН, свідчить про те, що контролюючим органом вже перевірено податкову чистоту господарської операції, оскільки під час реєстрації податкової накладної, контролюючий орган перевіряє ризики порушення норм податкового законодавства, а у разі їх підтвердження, має право зупинити та/або відмовити у реєстрації податкових накладних. А тому, оскаржувані податкові повідомлення рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків згенеровано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за вищезазначеними операціями, а тому є такими, що підлягають скасуванню.

Представник відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що з метою отримання копій документів та пояснень на ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» в ході перевірки були надані запити від 04.04.2024, від 09.04.2024, від 10.04.2024 №4, від 11.04.2024 №5 від 12.04.2024 №6, що відображено в п. 2.13 розділу 2 Загальних положень акта перевірки від 19.04.2024 №16339/15-32-07-02-03 (стор. 5-13). На обов`язкові запити Головного управління ДПС в Одеській від 04.04.2024 про надання документів, посадовими особами ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» не було надано первинні документи та копії бухгалтерських оборотно-сальдових відомостей, підтверджуючі формування ряд. 16 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» декларації з податку на додану вартість з питань підтвердження суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступних звітних (податкових) періодів (рядок 21), про що складено 1. акт ненадання документів від 08.04.2024 року № 1943/15-32-07-02, з яким ознайомлено представника ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» Михайла Паламарчука 09.04.2024 під підпис. 2. акт ненадання документів від 10.04.2024 року № 2013/15-32-07-02, з яким ознайомлено представника ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» Михайла Паламарчука 10.04.2024 під підпис. 3. акт ненадання документів від 11.04.2024 року № 2029/15-32-07-02, з яким ознайомлено представника ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» Михайла Паламарчука 11.04.2024 під підпис. 4. акт ненадання документів від 12.04.2024 року № 2090/15-32-07-02, з яким представник ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» Михайло Паламарчук ознайомлюватися відмовився без будь-яких пояснень. У зв`язку з чим, складено акт відмови від підпису посадових осіб (представників) ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» від 12.04.2024 № 2090/15-32-07-02 та направлено засобами поштового відправлення на податкову адресу підприємства. В обґрунтування своїх вимог позивачем в тому числі не було долучено зазначені документи до позовної заяви на підтвердження реальності господарської операції, хоча позивач зазначає про те, що надав всі первинні документи, які в нього наявні. При цьому, позивач намагається спростувати лише одне порушення - щодо придбання опалубки, проте замовчує щодо інших порушень, в тому числі ті, які вплинули на визначення податкових зобов`язань. Позивач намагається обґрунтувати нібито правомірність формування податкового кредиту лише видатковими накладними та актами звірки взаєморозрахунків. Твердження позивача про те, що він правомірно сформував податковий кредит не відповідає дійсності, оскільки під час проведення перевірки задекларовані відомості не були підтверджені документально. Всі твердження позивача зводяться лише до його суб`єктивної думки та не спростовуються жодним доказом чи посиланням на нормативно-правове обґрунтування. Посилання позивача лише на реєстрацію податкових накладних як факт «чистоти» господарської операції не знаходить свого нормативного відображення, оскільки податкова накладна є звітним податковим документом i одночасно розрахунковим документом та згідно з п.п.201.10 Кодексу є підставою для формування податкового кредиту, але не є документом на підтвердження факту здійснення господарської операції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10червня 2025 року в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.05.2024 року № 21205/15-32-07-03, № 21207/15-32-07-03, № 21206/15-32-07-03 в частині - відмовлено.

На вказане рішення суду товариство з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року та прийняти нову постанову, якою задвольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес».

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, щодо повноти дослідження обставин справи, та є таким, що підлягає скасуванню.

30.07.2025 року на адресу суду апеляційної інстанції від представника відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області, надійшов відзив, на апеляційну скаргу.

Заявник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі №420/34963/24 без змін

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.09.2004 року проведено державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» ().

20 березня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 2674-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Едельвейс плес» щодо дотримання податного законодавства при декларуванні за січень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

04 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області на ім`я директора ТОВ «Едельвейс плес» сформовано запит про надання документів, який отриманий представником ТОВ «Едельвейс плес» 04.04.2024 року про що свідчить підпис (а.с. 241-244 т. 1).

08 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт № 1943/15-32-07-02 про відмову посадових осіб ТОВ «Едельвейс плес» у наданні документів (а.с. 245-246 т. 1).

09 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області на ім`я директора ТОВ «Едельвейс плес» сформовано запит про надання документів, який отриманий представником ТОВ «Едельвейс плес» 09.04.2024 року про що свідчить підпис (а.с. 217-218 т. 1).

10 квітня 2024 року ТОВ «Едельвейс плес» листом № 3 надано відповідь на запит від 09.04.2024 року, в якому повідомлено, що запит про надання документів від 09.04.2024 року без номеру складено з порушенням, а тому ТОВ «Едельвейс плес» має право не надавати відповідь на запит (а.с. 219 т. 1).

10 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт № 2013/15-32-07-02 про відмову посадових осіб ТОВ «Едельвейс плес» у наданні документів (а.с. 220-222 т. 1).

10 квітня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 2674-п про продовження проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Едельвейс плес» щодо дотримання податного законодавства при декларуванні за січень 2024 року від`ємного значення з податку на додану варті сит, яке становить більше 100 тис. грн.. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

10 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області на ім`я директора ТОВ «Едельвейс плес» сформовано запит про надання документів № 4, який отриманий представником ТОВ «Едельвейс плес» 10.04.2024 року про що свідчить підпис (а.с. 223-224 т. 1).

11 квітня ТОВ «Едельвейс плес» листом № 4 надано відповідь на запит від 109.04.2024 року, в якому повідомлено, що запит про надання документів від 10.04.2024 року № 4 складено з порушенням ст. 85 ПКУ, а тому ТОВ «Едельвейс плес» має право не надавати відповідь на запит (а.с. 225 т. 1).

11 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт № 2029/15-32-07-02 про відмову посадових осіб ТОВ «Едельвейс плес» у наданні документів (а.с. 226-227 т. 1, а.с. 170 т. 2).

11 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області на ім`я директора ТОВ «Едельвейс плес» сформовано запит про надання документів № 5, який отриманий представником ТОВ «Едельвейс плес» 11.04.2024 року про що свідчить підпис (а.с. 230 т. 1, а.с. 169 т. 2).

12 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт № 2090/15-32-07-02 про відмову посадових осіб ТОВ «Едельвейс плес» у наданні документів (а.с. 231-233 т. 1).

12 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області на ім`я директора ТОВ «Едельвейс плес» сформовано запит про надання документів № 6 (а.с. 234-235 т. 1).

12 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт № 2091/15-32-07-02 про відмову посадових осіб ТОВ «Едельвейс плес» у наданні документів (а.с. 236-237 т. 1).

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Едельвейс плес», складено акт перевірки №16339/15-32-07-02-03 від 19.04.2024 року, згідно якого під час проведення перевірки встановлено порушення ТОВ «Едельвейс плес»: 1) п.44.1, 44.3, 44.6. ст.44, п.188.1. ст. 188, п.198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, (зі змінами), Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (зі змінами), в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (показник рядка 18 Декларації) всього у сумі 1011842 грн., у т.ч.: - січень 2024 року на суму 1011842 грн.; 2) п.44.1, 44.3, 44.6. ст.44, п.188.1. ст. 188, п.198.1, 198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами), Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 (зі змінами), в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за січень 2024 на суму 2067366 грн.; 3) п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами), що призвело до недотримання граничних строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН (а.с. 197-213 т. 1).

Зі змісту акту перевірки №16339/15-32-07-02-03 від 19.04.2024 року, складеного за результатами перевірки ТОВ «Едельвейс плес», вбачається, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області в ході перевірки за даними первинних документів, оборотно-сальдових відомостей по бухгалтерського рахунку 10, 631, загальних оборотно-сальдових відомостей, даними отриманих податкових накладних, даними бази ЄРПН, договорів, інвентаризаційних відомостей встановлено, що ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» було придбано у ТОВ «УЛЬМА ОПАЛУБКА Україна» () опалубку (згідно з договором сукупність елементів будівельної опалубки обладнання, що використовується у будівництві для зведення конструкцій з монолітного залізобетону: балки, підпори, стійки тощо), з віднесенням до податкового кредиту ПДВ за даними договорами поставки та відповідними специфікаціями до них, а саме: - договір поставки №35/03-21 від 11.03.2021 ; - договір поставки №35-186/03-21 від 11.03.2021 ; - договір поставки №68-251/05-21 від 12.05.2021 ; - договір поставки №71/05-21 від 12.05.2021. За даними бази ЄРПН за відповідні періоди загальна вартість придбаного обладнання опалубки (яке відноситься до основних засобів) складає 7323665,34 грн., в т.ч. ПДВ 1220610,89 грн. Згідно оборотних відомостей по рахунку 631, станом на 01.08.2022 року по даному контрагенту у ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» рахується кредиторська заборгованість в сумі 2064411,18 грн., станом на 31.01.2024 року кредиторська заборгованість визначена у сумі 824128,79 грн. Згідно з наданих до перевірки оборотно-сальдових відомостей по рахунку 10 станом на 01.08.2022 та станом на 31.01.2024, наданими підприємством, у складі основних засобів відсутня будівельна опалубка або сукупність конструкцій у будь-якому запису/вигляді. Згідно первинних документів, бухгалтерського обліку ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС», бази ЄРПН, видаткових та податкових накладних, перевіркою встановлено відсутність реалізації, ліквідації, вибуття даних основних засобів. Таким чином, підприємством занижено податкові зобов`язання з ПДВ за даним порушенням на суму 627 206 грн. Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) встановлено його завищення на 2067366 грн. в результаті порушень, наведених в розділі 3.1 та 3.2 акту. Крім того, в ході проведення перевірки встановлено заниження рядку 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» на суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 1011842 грн., у т.ч.: січень 2024 року на суму 1 011 842 грн. в результаті порушень, наведених в розділі 3.1 та 3.2 акту.

19 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт №2252/15-32-07-02 про неможливість вручення акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Едельвейс плес» № 16339/15-32-07-02-03 від 19.04.2024 року (а.с. 215 з.б. 216 т. 1).

17 травня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 21205/15-32-07-03, яким зменшено ТОВ «Едельвейс плес» від`ємне значення з ПДВ за січень 2024 року на суму 2067366,00 грн. (а.с. 15-16, 247-248 т. 1).

17 травня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 21206/15-32-07-03, яким збільшено ТОВ «Едельвейс плес» грошове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1011842,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 252960,50 грн. (а.с. 17-19, 249-250 т. 1).

17 травня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 21207/15-32-07-03, яким застосовано до ТОВ «Едельвейс плес» штраф у розмірі 3400,00 грн. (а.с. 13-14 т. 1, а.с. 1- 3 т. 2).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ТОВ «Едельвейс плес» робіт, пов`язаних із використанням поставляємих згідно умов договорів елементів будівельної опалубки, зокрема довідок про вартість будівельних робіт та витрати, актів приймання виконаних будівельних робіт, кошторисів на роботи/послуги, залучення трудових ресурсів, як і не надано доказів подальшого їх обліку, реалізації, ліквідації тощо.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту ПК України).

Згідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

При цьому, згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, обов`язковою інформацією, що має міститися у наказі про проведення документальної перевірки, є: дата видачі, найменування контролюючого органу, прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, яка перевіряється, мета, вид (документальна планова/позапланова перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який перевірятиметься.

Так, відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень».

Відповідно пп.200.11 п. 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 (провадження №11-200апп21) також підтвердила вже сформовану Верховним Судом правову позицію, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Так само Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зазначила, що посилання контролюючого органу на аналіз зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації не є допустимим доказом у розумінні процесуального закону.

Також Велика Палата Верховного Суду висновувала, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

При цьому вищенаведені правові норми не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення платником податку на прибуток (покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат, тому цей платник не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на зменшення об`єкта оподаткування на суму витрат, які він фактично поніс у зв`язку з отриманням доходу, за можливу неправомірну діяльність контрагента в ланцюгу поставок за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність цього платника щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Тобто нормативно закріплено підхід належної обачності та індивідуальної юридичної відповідальності платника податків при здійсненні господарських операцій та їх наслідків.

Щодо податкового повідомлення рішення 21206/15-32-07-03 від 17.05.2024 р. судом встановлено наступне.

На підставі акту від 19.04.2024 року № 16339/15-32-07-02-03 встановлено порушення відповідно до п.44.1, 44.3, 44.6. ст.44, п.188.1. ст. 188, п.198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, (зі змінами), Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (зі змінами), в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (показник рядка 18 Декларації) всього у сумі 1011842 грн., у т.ч.: - січень 2024 року на суму 1011842 грн.

Як вбачається з Аку перевірки контролюючим органом зазначено, що в ході перевірки за даними первинних документів, оборотно-сальдових відомостей, даними отриманих податкових накладних, даними бази ЄРПН, договорів, інвентаризаційних відомостей встановлено, що ТОВ «ЕДЕЛЬВЕЙС ПЛЕС» було придбано у ТОВ «УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАНА» опалубку, обладнання, що використовується у будівництві для зведення конструкцій з монолітного залізобетону: балки, підпори, стійки тощо, з віднесенням до податкового кредиту ПДВ за даними договорами поставки та відповідними специфікаціями до них, договора поставки перераховано в акті перевірки аркуш 18.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року від №996-XIV (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон №996) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно абзацу 11 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу 2 п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, де первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору №68- 251/05-21 від 12.05.2021 р. ТОВ «Едельвейс Плес» придбано опалубку, яка відноситься до основних засобів складає 1 075 276,66 грн. в т.ч. ПДВ 179 212,78 грн. Згідно договору № 35 /03-21 від 11.03.2021 р. ТОВ «Едельвейс Плес» придбано опалубку, яка відноситься до основних засобів складає 1 370 669,28 грн. в т.ч. ПДВ 228 444,88 грн .Згідно договору № 71/05-21 від 12.05.2021 р. ТОВ «Едельвейс Плес» придбано опалубку, яка відноситься до основних засобів складає 1 487 352,19 грн. в т.ч. ПДВ 247 892,03 грн.

Даний факт відображено в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджено видатковими накладними № 37 від 14.02.2022 р., №39 від 16.02.2022 р., №222 від 06.05.2021 р., №223 від 07.05.2021р., №226 від 11.05.2021р., №308 від 25.06.2021р., №334 від 22.07.2021р., №340 від 29.07.2021р., №363 від 11.08.2021р., №364 від 19.08.2021 р., № 383 від 14.02.2022 р., №413 від 16.02.2022 р., №442 від 21.09.2021 р., №570 від 15.11.2021 р., №1037 від 07.05.2021 р., №1394 від 25.06.2021 р., №1635 від 05.07.2021 р., №2966 від 15.11.2021 р..

Також між підприємствами проведено акти звірок, що підтверджує здійснення реальних господарських операцій з придбання основних засобів, зокрема акт звірки взаєморозрахунків 71/05-2021 від 12.05.21 за 3 квартал 2021 р., за 2 квартал 2021 р., № 68-251/05-21 від 12.05.2021 р. за 2 квартал 2021 р., за 3 квартал 2021 р., № 35/03-21 від 11.03.2021 р. за 2 квартал 2021 р., за 1 квартал 2021 р.,

До того ж, вищезазначене підтверджується податковим накладними № 15 від 06.05.2021 р, №20 від 05.07.2021 р,. №22 від 07.05.2021 р., №26 від 11.05.2021 р., №26 від 11.05.2021 р., №65 від 11.08.2021р., №68 від 12.03.2021 р., № 69 від 12.03.2021 р., № 85 від 14.02.2022 р., №86 від 14.02.2022 р., №91 від 15.04.2021 р., № 92 від 15.04.2021 р., №102 від 15.02.2022 р., №107 від 16.02.2022 р, №111 від 12.11.2021 р., № 124 від 22.07.2021 р., №132 від 15.11.2021 р., №133 від 15.11.2021 р., №138 від19.08.2021 р., №142 від 23.06.2021 р., №143 від 21.09.2021 р., №147 від 24.06.2021 р., №157 від 25.06.2021 р., №158 від 25.06.2021р., № 165 від 29.07.2021 р.

Таким чином, на думку суду, операція з придбання опалубки підтверджується повним пакетом первинних документів, які наводяться в акті перевірки без ознак фіктивності.

При цьому суд зазначає, що жодного доказу в підтвердження нереальності операції в акті не наведено.

Суд критично відноситься до висновків суду першої інстанції щодо не проведення розрахунків та/або обліку в бухгалтерському обліку відповідних сум кредиторської заборгованості, здійснення оприбуткування, обліку та списання товарів, що надійшли від постачальників, за надані послуги, оскільки це спростовуєтся матеріалами адміністративної справи

Щодо висновку контролюючого органу стосовно відсутності реалізації, ліквідації, вибуття будівельної опалубки внаслідок відсутності в обліку підприємства придбаних основних засобів (опалубки металевої), суд зазначає, що такий висновок не відповідає первинним документам, долученим до матеріалів справи, є припущенням посадових осіб контролюючого органу, що випливають з даних автоматизованої системи Державної фіскальної служби України ІС Податковий блок щодо вартості основних засобів.

Так, в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником товариства були надані товарно- транспортні накладні, які підтверджують факт отримання та доставки балок, стійок, триног та інших матеріалів від ТОВ «Ульма ОПАЛУБКА України».

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження здійснення доставки перевезення придбаного товару, а саме: товарно - транспорті накладні, договори на перевезення тощо, оскільки під час розгляду справи апелянтом надані: товарно- транспортна накладна №2966 від 15.11.2021р., №1635 від 05.07.20212р., №1394 від 25.06.2021 р., №1037 від 07.05.2021 р., №517 від 15.11.2021р., №442 від 21.09.2021р., №413 від 16.02.2022р., №383 від 14.02.2022 р., №364 від 19.08.2021р., №363 від 11.08.2021р., №340 від 29.07.2021 р., №334 від 22.07.2021 р., №308 від 25.06.2021р., №226 від 11.05.2021р., №223 від 07.05.2021р., №222 від 06.05.2021р., №39 від 16.02.2022 р., №37 від 14.02.2022р.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що визначальним щодо податкових наслідків вчинення господарської операції є сукупність обставин, встановлених судом на підставі оцінки належних та допустимих доказів, щодо здійснення господарської операції. Висновок суду про реальність господарської операції для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, обставинам вчинення господарської операції, повинен бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Відповідно до пп. «а» п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

З аналізу вказаних положень вбачається, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними. При цьому, податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При цьому, суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні в ЄРПН, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних.

Як встановлено судом апеляційної інстанції придбання у ТОВ «УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАЇНА» опалубки, обладнання, що використовується у будівництві для зведення конструкцій з монолітного залізобетону: балки, підпори, стійки тощо оплачено, відображено в декларації за січень 2024 року та використано виключно в своїй господарській діяльності, що підтверджено документально, а тому безпідставно органом ДПС було здійснено донарахування 627 206 грн.

Стосовно податкового повідомлення рішення № 21205/15-32-07-03 від 07.05.2024 року, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 54.3, статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, на підставі акту встановлено порушення відповідно до п.44.1, 44.3, 44.6. ст.44, п.188.1. ст. 188, п.198.1, 198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами), Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (зі змінами), в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за січень 2024 на суму 2067366 грн.

Так, п.3.2. Акту перевірки зазначено, що перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 декларації суми податкового кредиту (рядок 17) встановлено його завищення у сумі 2 330 751 грн в т.ч. січень 2024 року - 2 330 751 грн.

Як встановлено судом, від`ємне значення ПДВ складало 2 330 751 грн (рядок 16) за січень 2024 року в податковій декларації, податкове зобов`язання складало 263 385 грн., що зменшує від`ємне значення податкового кредиту попереднього періоду, який відображено в рядку 16 із урахуванням січня 2024 року, від`ємне значення рядок 21 зменшено відповідно на 263 385 грн і складає 2 067 366 грн.

Як зазначено, в акті перевірки від`ємне значення по декларації ПДВ за січень 2024 року сформовано за рахунок податкового кредиту отриманого у лютому 2022 року від контрагента - ТОВ «УЛЬМА ОПАЛУБКА».

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до поданих ТОВ «Едельвейс плес» декларації з ПДВ за лютий 2022 р. січень 2024 р., вбачається, що від`ємне значення формувалося не з цих місяців та переносилося на наступний період наростаючим підсумком.

А отже, контролюючим органом необґрунтовано включено в донарахування податкові накладні, згідно акту перевірки підприємство ТОВ «Ульма Опалубка Україна» з березня 2021 р. по лютий 2022 р., які не входять до перевірки, відображені в Акті перевірки нібито порушення у частині формування податкового кредиту з січня 2024 року.

Щодо податкового повідомлення - рішення 21207/15-32-07-03 від 17.05.2024 р., колегія суддів зазначає, що накладення штрафних санкцій на позивача в розмірі 3 400,00 грн витікає з попередніх повідомлень-рішень, яким судом надана оцінка щодо їх протиправності, а тому також вважає їх протиправним та безпідставним.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов задоволено, суд дійшов висновку про стягнення понесених позивачем судових витрат в загальному розмірі - 75 700 грн. за сплачений судовий збір при поданні позовної заяви у розмірі - 30280,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 621 від 11.06.2024 року, при поданні апеляційної скарги у розмірі 45420,00 грн. відповідно до платіжної інструкції №1465 від 07.07.2025 року за рахунок бюджетних асигнувань відповідача- Головного управління ДПС в Одеській області.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст.139 КАС України, колегія суддів зазначає, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, апелянту мають бути відшкодовані понесені ним судові витрати: витрати на сплату судового збору в суді першої інстанції в сумі 30 280,00 грн., згідно платіжної інструкції №621 від 11.06.2025 року (т.1 а.с.11) та в суді апеляційної інстанції в сумі 45420,00 грн., згідно платіжної інструкції №1465 від 07.07.2025 року (т.3 а.с.199), а всього 75 700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» задовольнити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.05.2024 року № 21206/15-32-07-03, № 21205/15-32-07-03, № 21207/15-32-07-03.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЕДРПОУ 44069166) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс плес» (код ЕДРПОУ 33080947) судовий збір в загальному розмірі 75 700 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 06.11.2025 року.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька