Справа № 160/16008/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокуСправа №160/16008/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення 2472671,44 грн., -

УСТАНОВИВ:

30.05.2025р. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та просить:

- стягнути податковий борг з платника податків відповідача у розмірі 2 472 671,44 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та має не заявлений до суду податковий борг на загальну суму 2472671,44 грн., а саме: 1) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 2276307,48 грн., згідно: ППР № від 05.11.2024 на загальну суму 340,00 грн.; ППР № від 05.11.2024 на загальну суму 2275967,48 грн.; 2) з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 189663,96 грн., згідно ППР № від 05.11.2024; 3) по адміністративним штрафам та іншим санкціям, який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 6700,00 грн., згідно ППР № від 05.11.2024р. Також позивач зазначає, що контролюючим органом відповідно до ст.59 Податкового кодексу України було сформовано податкову вимогу №-0436 від 21.01.2025р., яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку. Як зазначає позивач інформація щодо оскарження наведених податкових повідомлень-рішень у контролюючого органу відсутня. З урахуванням вимог ст. 56, 57 ПК України, в зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу. За викладеного, позивач вважає, що він як контролюючий орган набув права звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу з платника податків відповідача у розмірі 2472671,44 грн. у відповідності до вимог ст.ст. 19, 20, 95 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 05.06.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати суду докази сплати спірного податкового боргу та/або оскарження зазначених у позові ППР у встановленому законодавством порядку, з урахуванням вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

23.06.2025р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі, посилаючись на те, що ППР № від 05.11.2024; ППР № 9 від 05.11.2024; ППР № від 05.11.2024; ППР № від 05.11.2024 не направлені на належну позивачеві податкову адресу, а отже, останній вважає, що у нього не виникло обов`язку щодо їх сплати, оскільки такий обов`язок виникає лише з моменту вручення. Також зазначив, що у нього навіть не розпочався строк оскарження відповідних ППР, тому грошові зобов`язання, які визначені у даних ППР не набули статусу узгоджених, і відтак, такі нарахування не можуть вважатися податковим боргом у розумінні ПК України та стягнення в судовому порядку податкового боргу є передчасними. Також відповідач зазначив, що податкова вимога від 21.01.2025 направлена на невідому адресу, що вказує на недотримання позивачем порядку надсилання та вручення такої вимоги, який встановлений ст. 42 ПК України, при цьому, Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, а саме п.2 розділу ХІІ визначено, що контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків у державному реєстрі, їх оновлення, архівування, відновлення та захист від несанкціонованого доступу, тому помилкове відображення в державному реєстрі фізичних осіб платників податків, недостовірних даних податкової адреси відповідача, не може мати наслідком констатація факту дотримання позивачем приписів ст.42 ПК України, щодо надсилання та вручення ППР та податкової вимоги.

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.11.2025р. було продовжено строк розгляду даної справи до 10.11.2025р.

Враховуючи викладене, рішення у даній справі приймається судом 10.11.2025р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган є суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 станом на 28.05.2025р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними Витягу з реєстру територіальної громади №2025/007072727 від 28.05.2025р., копія якого наявна у справі.

В той же час у період з 28.02.2024р. по 28.05.2025р. у ДРФО була наявна інформація про місце проживання відповідача: «Україна ДНІПРОПЕТРОВСЬКА СИНЕЛЬНИКІВСЬКИЙ ЗАЙЦІВСЬКА ТЕР.ГР. ЗАЙЦЕВЕ ВУЛ. БЕЗ НАЗВИ БУД. БЕЗНОМЕРА», про що свідчать відомості з ДРФО.

Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків боргу по відповідачу станом на 11.03.2025р. та наданих витягів з інтегрованої картки платника податків відповідача, відповідач має податковий борг по податку на доходи з фізичних осіб, військовому збору та адміністративним штрафам та іншим санкціям на загальну суму 2472671,44 грн.

Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати у встановлені строки суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, а саме:

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2024, відповідачеві за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340,00 грн. за платежем: Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2024, відповідачеві за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано за платежем: Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування суму грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями збільшення 1820773,98 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 455193,50 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2024, відповідачеві за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано за платежем: Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування суму грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями збільшення 151731,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 37932,79 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2024, відповідачеві за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 6700,00 грн. за платежем: Адміністративні штрафи та інші санкції.

Вищенаведені податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача станом на 05.11.2024р., а саме: 52514, Дніпропетровська область, Синельниківський район, Зайцеве, згідно інформації, яка міститься в ДРФО за період з 28.02.2024р. по 28.05.2025р., засобами поштового зв`язку відповідно до вимог п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України, що підтверджується копією поштового конверту (відправлення №415 від 05.11.2024р.), наявною у справі.

Вказане поштове відправлення було повернуто поштою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" 20.11.2024р., про що свідчить зміст копії довідки пошти від 20.11.2024р.

Отже, з урахуванням повернення поштового конверту з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", податкові повідомлення-рішення вважаються вручені відповідачеві 20.11.2024р. згідно до вимог п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України.

Зазначена правова позиція щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи у зв`язку із поверненням конверту з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у його постанові від 16.12.2020р. у справі №120/4080/19-а.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкових зобов`язань, контролюючим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога форми Ф №0-0436 від 21.01.2025р. про наявність податкового боргу станом на 17.01.2025р. у сумі 2472671,44 грн., яка 29.01.2025р. була направлена на зазначену вище адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернута за зворотньою адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується копіями відповідної вимоги та поштового конверту (відправлення №288 від 29.01.2025р.), наявними у справі.

Відповідно до вимог п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України (далі ПК України) у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.

Згідно статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як передбачено пунктом 54.5. статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Із аналізу наведених приписів податкового законодавства слідує, що податкові зобов`язання визначені контролюючим органом є неузгодженими у разі його оскарження у судовому порядку до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Разом з тим, на момент розгляду даної справи доказів оскарження вищезгаданих податкових повідомлень-рішень, а також і податкової вимоги, у встановленому вище законодавствам порядку відповідачем суду не надано.

При цьому, посилання відповідача на те, що ППР № від 05.11.2024; ППР № від 05.11.2024; ППР № від 05.11.2024; ППР № від 05.11.2024 та податкова вимога від 21.01.2025 №-0436 не були направлені на належну податкову адресу, тому грошові зобов`язання, які нараховані не можуть вважатися узгодженими, є безпідставними та необгрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку визначеному п.42.4 ст.42 ПК України за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Статтею 45 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнаються місце її проживання, за яким вона береться на облік, як платник податків у контролюючому органі. Платник податків не може мати більше однієї податкової адреси.

Відповідно до п. 63.1 та п. 63.2 ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Пунктом 63.5 статті 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 70.1. ст. 70 ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

Відповідно до п.70.7 ст.70 розд.ІІ ПК України та п.1 розд.ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платник податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, при зміні податкової адреси реєстрації, фізичні особи зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб платників податків за формою №5ДР або Заяви про внесення змін до окремого реєстру фізичних осіб платників податків, щодо фізичних осіб, які обліковуються за серією та номером паспорта за формою №5ДРП відповідно.

Відповідно п.2 розд. ІХ: фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання або до будь-якого контролюючого органу.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків, є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд також наголосив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у його постанові від 17.04.2025р. у справі №160/13729/24.

Так, за даними контролюючого органу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник податку.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України станом на 10.06.2025 відповідач проживав з:

- (26.07.2017) АДРЕСА_2 ;

- (28.02.2024) Україна, Дніпропетровська область, Синельниківський район, Зайцівська ТГ, с. Зайцеве, вул. Без назви, буд. Без номера;

- (28.05.2025) Україна, Днпропетровська область, Синельниківський район, Зайцівська ТГ, с. Зайцеве, вул. Садова, буд.23.

При цьому, в ДРФО міститься примітка: «Згідно інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (центральний рівень) до Державного реєстру внесені зміни стосовно адреси місця проживання ОСОБА_1 28.02.2024 та 28.05.2025, на підставі відомостей, отриманих у порядку інформаційної взаємодії між Ресурсами ДПС та ДМС (Державної міграційної служби України) про актуальну реєстрацію/зняття місця проживання фізичної особи».

Також, в матеріалах справи наявні докази направлення ППР № від 05.11.2024, ППР № від 05.11.2024, ППР № від 05.11.2024, ППР № від 05.11.2024 та податкової вимоги від 21.01.2025 №-0436 на адресу відповідача зазначеної в ДРФО на момент направлення (листопад 2024р. та січень 2025р.), а саме: 52514, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Зайцеве, що підтверджується копіями поштових конвертів за поштовими відправленнями №415 та №288, наявними в матеріалах справи.

Відтак, із аналізу встановлених судом обставин та враховуючи вказане вище правове регулювання, можна зробити висновок, що при направленні на адресу відповідача вищезгаданих податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги контролюючий орган дотримався правил, встановлених пунктом 42.2 статті 42 ПК України.

Крім цього, як зазначалося вище, пунктом 56.18 ст. 56 ПК України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Окрім того, судом враховується і те, що відповідач систематично ігнорує отримання поштових відправлень та їх не отримує навіть за адресою: 52514, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Зайцеве, вул. Садова, буд.23, що підтверджується і поштовим відправленням №261 від 09.06.2025р., яке було скеровано на адресу відповідача судом та повернуто поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Зазначена правова позиція щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи у зв`язку із поверненням конверту з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у його постанові від 16.12.2020р. у справі №120/4080/19-а.

При цьому, подаючи відзив на позов через систему "Електронний суд" 20.06.2025р. відповідач уже був обізнаний про наявність податкових повідомлень-рішень зазначених у позові, проте, у період з 20.06.2025р. по 10.11.2025р. (дати прийняття рішення у даній справі) жодних заходів для їх оскарження в судовому порядку не вжив (таких доказів суду не надано).

А відтак, суд приходить до висновку, що грошові зобов`язання, зазначені у наведених податкових повідомлень-рішень, з урахуванням вимог п.42.5 ст.42, п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, станом на 10.11.2025р. вважаються узгодженими.

Відповідно до пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Відповідно до абзацу «е» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 2472671,44 грн., що виник на підставі вищенаведених податкових повідомлень-рішень, якими визначені грошові зобов`язання, доказів оскарження таких податкових повідомлень-рішень у адміністративному та (або) судовому порядку сторонами не надано, з урахуванням того, що відповідачем не надано доказів погашення такого податкового боргу, який вважається узгодженим, позовні вимоги про стягнення зазначеного податкового боргу у вказаному розмірі підлягають задоволенню.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у його постанові від 19.05.2020р. у справі №809/12/17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач у встановлені строки не надав жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про сплату податкового боргу в сумі 2472671,44 грн. у встановлені законодавством строки, як і не надав доказів оскарження податкових повідомлень-рішень від 05.11.2024р. №, №, №, № у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 2472671,44 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не находить підстав для їх розподілу, оскільки, по-перше, відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз; по-друге, позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову згідно п.27 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення 2472671,44 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 2472671,44 грн. (два мільйона чотириста сімдесят дві тисячі шістсот сімдесят одна грн. 44 коп.).

Розподіл судових витрат не здійснюється згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва