Справа № 200/6565/25
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

05 листопада 2025 року Справа №200/6565/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов адміністративний позов Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Донецького державного університету внутрішніх справ (на рахунок Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, р/ рахунок: UA1000675, ) заборгованість за не виконання договору № 04/06-24 від 24 червня 2024 року про розстрочення платежу витрат на утримання у сумі 166 100, 10 грн. (сто шістдесят шість тисяч сто гривень десять копійок), та судові витрати в сумі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) за сплату судового збору.

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року відкрито провадження по адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15 вересня 2025 року відповідач надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог та вказав, що позивачеми пропущений місячний строк звернення до суду.

18 вересня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до положень частини 13 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з частиною шостою статті 161 цього Кодексу у разі пропуску строку звернення до суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини другої статті 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.

За частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Згідно зі статтею 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Верховний Суд наголошував на тому, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №804/285/16 від 12 грудня 2018 року).

Отже до спорів про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі №160/11957/19).

Разом із тим, Верховний Суд неодноразово акцентував увагу на тому, що право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови, про що було зазначено вище.

Тобто саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), № 420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

01.09.2020 року між Донецьким юридичним інститутом МВС України (Виконавець) та ОСОБА_1 (Особа) укладено контракт № 757/2020 про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України.

Відповідно до п. 3 Контракту Особа зобов`язується, зокрема:

після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадо;

у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 статті 74 Закону України «Про національну поліцію».

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 273 о/с від 11.06.2024 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 11 червня 2024 року.

Згідно з довідкою про розрахунок витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 01.09.2020 по 12.04.2024 року навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ стверджено, що вартість фактичних витрат, пов`язаних з утриманням Відповідача у навчальному закладі, становить 166 100,10 грн.

24 червня 2024 року між Донецьким державним університетом внутрішніх справ (Навчальний заклад) та ОСОБА_1 (Боржник) укладено договір № 04/06-24 про розстрочення платежу витрат на утримання відповідно до якого Навчальник заклад надає Боржнику розстрочку на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Донецькому державному університеті внутрішніх справ, строком на 12 календарних місяців з 21 червня 2024 року по 20 червня 2025 року.

Відповідно до п. 2.1. цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, Верховний Суд у справах №560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), №420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Враховуючи те, що договором № 04/06-24 від 24.06.2024 року встановлено строк для погашення заборгованості, а саме з 21 червня 2024 року по 20 червня 2025 року, суд дійшов висновку, що про порушення свого права, а саме про відмову відповідача добровільно відшкодувати витрат на утримання, позивач був обізнаний 21 червня 2024 року.

Однак позов до Донецького окружного адміністративного суду було подано позивачем, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» лише 26 серпня 2025 року.

Ключовою причиною, з якою Донецький державний університет внутрішніх справ пов`язує поважність пропуску строку із цим позовом в порядку адміністративного судочинства, є попереднє звернення позивача у цій справі з аналогічним позовом до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

У цьому зв`язку суд зауважує, що питання підсудності у цій категорії спорів було визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16 (провадження № 11-892апп18), у якій сформульовано висновок, що спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень Велика Палата Верховного Суду у цій постанові відступила від висновків, викладених у постановах від 10.04.2018 у справі №533/934/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 815/5027/15, від 03.10.2018 у справі №755/2258/17, про те, що спори за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення збитків/відшкодування шкоди, завданих особою, що перебуває або перебувала на державній/публічній службі, має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) викладено висновок про те, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово роз`яснював, що відступаючи від раніше сформованих висновків у раніше ухвалених постановах Верховного Суду, Суд може не вказувати усі такі рішення, оскільки Суд відступає від правової позиції, а не від судових рішень.

Правовий висновок, сформований у постанові від 05.12.2018 у справі №818/1688/16, велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримала, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18), від 04.09.2019 у справі № 127/7858/18 (провадження №14-373цс19).

На підставі наведеного суд констатує, що звертаючись до суду цивільної юрисдикції у липні 2025 року з предметом позову, щодо якого чітко та однозначно Велика Палата Верховного Суду ще у травні 2018 року сформулювала висновок про належність спорів з таким предметом до адміністративної юрисдикції, не надавало позивачу у цій справі жодних легітимних очікувань щодо розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства.

На цьому акцентував увагу Верховний Суд і у постанові від 24.03.2023 у справі №948/285/22, залишаючи без змін ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 10.08.2022 та постанову Полтавського апеляційного суду від 14.12.2022 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ГУ ДСНС у м. Києві до того самого позивача та з тим самим предметом позову, що і у цій справі.

У контексті викладеного, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 05.05.2022 у справі № 914/2652/19 зазначив, що подання позову з недодержанням правил предметної чи субєктної юрисдикції не перериває перебігу строку звернення з позовом до суду, проте з урахуванням конкретних обставин справи може бути поважною причиною для поновлення такого строку для звернення до суду за захистом порушеного права особи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 420/9196/20.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що звернення з позовом не до тієї юрисдикції в той час, коли задовго до такого звернення Верховним Судом чітко та однозначно визначено до юрисдикції якого суду належить такий спір, є суто суб`єктивною причиною, пов`язаною із неналежною організацією процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб самого позивача та не є обставиною, яка є об`єктивно непереборною та не залежить від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язаною з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Як вже було встановлено, Позивачем подано адміністративний позов до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» лише 26.08.2025 року, тобто з пропуском строку, який передбачено приписами ч.5 ст.122 КАС України.

За приписами частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що позивачем пропущено встановлений строк звернення до суду, підстави щодо поважності пропуску строку звернення до суду, вказані позивачем у позовній заяві, суд визнав неповажними, виходячи з приписів частини 13 статті 171 КАС України позовна заява підлягає залишенню без руху.

Зважаючи на викладене, позивачеві необхідно надати суду обгрунтованного клопотання про поновлення пропущеного строку на подання позовної заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 161, 169, 171, 248, 256, 293, 294, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

Позовну заяву Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, впродовж якого позивач має надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Крилова