Справа № 380/23706/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/23706/24 пров. № А/857/16859/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Хома О.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо незазначення в акті № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією другої причини його інвалідності, а саме «загальне захворювання», а також всіх діючих інвалідизуючих діагнозів (захворювань) на дату огляду 19 грудня 2023 року; зобов`язати встановити йому всі причини інвалідності, а саме додати причину «загальне захворювання» станом на дату огляду 19 грудня 2023 року, а також вказати всі діючі інвалідизуючі діагнози (захворювання) позивача на дату огляду 19 грудня 2023 року, внаслідок чого видати йому акт огляду медико-соціальною експертною комісією і довідку до такого акту, зазначивши у них дві причини інвалідності, а саме «з дитинства» та «загальне захворювання» з 01 грудня 2023 року, а також всі його діючі інвалідизуючі діагнози (захворювання) на дату огляду 19 грудня 2023 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 19 грудня 2023 року, яке оформлене у виді акта № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією, йому повторно проведено огляд і безстроково встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності «з дитинства». Вказує, що погоджується та не оспорює встановлення йому ІІ групи інвалідності з дитинства безстроково. Водночас зазначає, що при зверненні для проходження огляду медико-соціальною експертною комісією, надавав всі необхідні медичні документи на підтвердження двох причин інвалідності, а саме «з дитинства» та «загальне захворювання», у зв`язку з чим у вищезгаданому рішенні мали би бути вказані обидві причини інвалідності. Вказує, що Наказом № 561 від 05 вересня 2011 року затверджено Інструкцію про встановлення груп інвалідності, згідно з п.2.4. якої, якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, МСЕК у висновку про огляд інваліда вказує дві причини інвалідності. Зауважує, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико-соціальні експертні комісії визначають групу інвалідності, її причину і час настання. Вказує, що особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності.

З огляду на зазначене, вважає, що відповідач протиправно та безпідставно не зазначив всіх причин інвалідності, зокрема, не зазначив загальне захворювання як причину інвалідності.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що саме внаслідок діагнозу «Злукова хвороба органів черевної порожнини» позивачу встановлена причина інвалідності «З дитинства» згідно із висновком про час настання інвалідності від 02.02.2021. Із матеріалів справи слідує, що акт огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 та висновок про час настання інвалідності від 02.02.2021 стосуються одного й того ж діагнозу. Проте, суд не може самостійно встановлювати, чи підпадає вказаний діагноз під причину інвалідності загального захворювання, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що визначення того, чи діагнози, встановлені позивачу актом огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 (форма № 157/о), є загальним захворюванням та відповідно зазначення причини інвалідності «Загальне захворювання» є дискреційними повноваженнями МСЕК. Вкзав, що суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належали б до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. МСЕК надано виключне право визначати групу інвалідності, її причину і час настання, жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що пунктом 2.4. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України № 561 від 05 вересня 2011 року та статтею 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що у разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності. Вказує, що висновком про час настання інвалідності від 04 червня 2024 року підтверджується, що часом настання інвалідності через діагноз «Консолідований поперечний перелом с/з правої стегнової кістки без порушення функцій суглобів і ходи» є 31 липня 2019 року. Вважає, що з огляду на вказане, при проведенні його огляду 19 грудня 2023 року МСЕК була зобов`язана зазначити обидві причини інвалідності, тобто «З дитинства» і «Загальне захворювання». Зауважує, що повноваження відповідача у цій справі не є дискреційними, оскільки вищевказані норми встановлюють конкретну і однозначну поведінку МСЕК щодо встановлення причин інвалідності у випадку, якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства.

Представником позивача подано додаткові письмові пояснення, в яких вказано, що по причині інвалідності «з дитинства» у позивача була лише одна інвалідизуюча патологія (хвороба), яка давала законні підстави бути визнаним особою з інвалідністю лише ІІІ групи на повторному огляді Сихівською міжрайонною МСЕК. Вважає, що твердження відповідача про втручання у його дискреційні повноваження не відповідають дійсності.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року замінено відповідача по справі № 380/23706/24 Сихівську міжрайонну медико-соціальну експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» () на правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання "Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» ().

Комунальним некомерційним підприємством «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що у випадку ухвалення судового рішення про зобов`язання КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» внести зміни до акта огляду МСЕК, відповідач не матиме фактичної можливості його виконати, оскільки не наділений повноваженнями щодо внесення змін до рішень, прийнятих

МСЕК. Вказує, що позовні вимоги про зобов`язання КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» встановити позивачу додаткові причини інвалідності та діагнози фактично є втручанням у виключну компетенцію експертних команд та не належить до повноважень суду.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, додаткових пояснень представника позивача, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 464/8399/16а, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року, яке набрало законної сили, зобов`язано Міжрайонну спеціалізовану Травматологічну медико-соціальну експертну комісію Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації повторно провести медико-соціальну експертизу щодо ОСОБА_1 на предмет інвалідності з 27.08.2013 у зв`язку з перенесеною 06.01.2013 травмою внаслідок ДТП.

На виконання вказаного рішення позивачу була повторно проведена медико-соціальна експертиза.

Відповідно до висновку про час настання інвалідності від 02.02.2021, позивача визнано особою з інвалідністю з дитинства, встановлено діагноз: «Злукова хвороба органів черевної порожнини».

Згідно з рішенням Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 19 грудня 2023 року, яке оформлене актом огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 (форма № 157/о), позивачу проведено огляд і безтерміново встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - «З дитинства». Основний діагноз згідно з МКХ 10 в пункті 29.1: Злукова хвороба черевної порожнини на ґрунті множинних оперативних втручань з приводу гангренозного апендициту та гострої кишкової непрохідності (1984, 1991, 2016, 2018 роки) з рецидивуючою частковою кишковою непрохідністю, вираженим порушенням моторно-евакуаторної та всмоктуючої функції кишківника, больовим синдромом; супутній діагноз в пункті 29.2: Хронічний вірусний гепатит. Хронічний гастродуоденіт, проктосигмоїдит (а.с.5-6).

Відповідно до висновку про час настання інвалідності від 04.06.2024, позивача з 31.07.2019 визнано особою з інвалідністю третьої групи, загальне захворювання з ураженням ОРА внаслідок ДТП, встановлено діагноз: «Консолідований поперечний перелом с/з правої стегнової кістки без порушення функцій суглобів і ходи» (а.с.22).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо незазначення в акті № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією другої причини його інвалідності, а саме «загальне захворювання», а також всіх діючих інвалідизуючих діагнозів (захворювань) на дату огляду 19 грудня 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV від 16.10.2005 (далі Закон № 2961-IV, в редакції від 01.05.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2961-IV медико-соціальна експертиза встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності. Інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2961-IV медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями.

Згідно із частиною третьою статті 7 Закону № 2961-IV, залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Абзацом другим частини восьмої статті 7 Закону № 2961-IV передбачено, що медико-соціальні експертні комісії визначають групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності.

Наказом МОЗ № 561 від 05.09.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за № 1295/20033, затверджено Інструкцію про встановлення груп інвалідності (в редакції від 05.09.2011, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з п. 2.4. якої причини інвалідності встановлюються згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317.

При підвищенні груп інвалідності внаслідок загального захворювання, нещасного випадку на виробництві, професійного захворювання, поранення, контузії, каліцтва та іншого захворювання, в разі виникнення важчого загального захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір хворого. Якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, МСЕК у висновку про огляд інваліда вказує дві причини інвалідності.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення про медико-соціальну експертизу, в редакції від 11.07.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Абзац перший пункту 3 Положення про медико-соціальну експертизу передбачає, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Відповідно до підпункту 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу групу інвалідності, причину і час її настання визначають міські, міжрайонні, районні комісії.

Пункт 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, в редакції від 11.07.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є, серед інших: загальне захворювання; інвалідність з дитинства.

На виконання абзацу третього пункту 24 Положення про медико-соціальну експертизу, наказом МОЗ «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях» від 30.07.2012 № 577, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за № 1504/21816, затверджено Форму первинної облікової документації № 157/о «Акт огляду медико-соціальною експертною комісією» та інструкцію щодо її заповнення.

Пунктами 34 та 35 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157/о «Акт № ___ огляду медико-соціальною експертною комісією» конкретизовано , що у підпункті 30.4 пункту 30 словами зазначається, яка група інвалідності встановлена, а для осіб, не визнаних інвалідами, ставиться запис «не встановлена». У підпункті 30.5 пункту 30 зазначається причина інвалідності (у деяких випадках може вказуватися дві причини, наприклад інвалідність з дитинства, пов`язана з впливом наслідків аварії на ЧАЕС, тощо). Якщо хворого визнано інвалідом, то в підпунктах 30.6-30.8 пункту 30 зазначаються: на який термін встановлена інвалідність, дата чергового переогляду та час настання інвалідності.

З огляду на вказане, в акті форми первинної облікової документації № 157/о може бути вказана причина інвалідності «загальне захворювання» разом із причиною «інвалідність з дитинства», що не суперечитиме пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Із матеріалів справи слідує, що Сихівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» 19.12.2023 позивачу проведено огляд і згідно з Актом № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією безтерміново встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - «З дитинства» (пункти 30.4, 30.5, 30.6). Основний діагноз згідно з МКХ 10 в пункті 29.1: Злукова хвороба черевної порожнини на ґрунті множинних оперативних втручань з приводу гангренозного апендициту та гострої кишкової непрохідності (1984, 1991, 2016, 2018 роки) з рецидивуючою частковою кишковою непрохідністю, вираженим порушенням моторно-евакуаторної та всмоктуючої функції кишківника, больовим синдромом; супутній діагноз в пункті 29.2: Хронічний вірусний гепатит. Хронічний гастродуоденіт, проктосигмоїдит (а.с.5-6).

Скаржник вважає протиправною бездіяльність Сихівської міжрайонної МСЕК, яка полягає у незазначенні другої причини інвалідності ОСОБА_1 , а також всіх діючих інвалідизуючих діагнозів (захворювань) в акті № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією.

Проаналізувавши вищенаведені норми, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що абзацом другим частини восьмої статті 7 Закону № 2961-IV та пунктом 2.4. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України № 561 від 05 вересня 2011 року імперативно передбачено, що у разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності.

На переконання суду апеляційної інстанції, оскільки в Акті № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією причиною інвалідності вказано інвалідність з дитинства, Законом передбачено необхідність зазначення двох причин інвалідності.

Так, як слідує з вказаного рішення, в такому вказано лише одну причину інвалідності, а саме «з дитинства». При цьому не зазначено всіх діючих інвалідизуючих захворювань, що свідчать про наявність у позивача іншої причини інвалідності, а саме «загальне захворювання».

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що жодна із вищенаведених правових норм не містить імперативної вказівки на обов`язковість зазначення одночасно обох причин інвалідності.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 242 КАС України колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 200/14695/19-а, згідно з яким суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції констатує недотримання Сихівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» процедури прийняття Акту № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією в частині дотримання приписів абзацу другого частини восьмої статті 7 Закону № 2961-IV та пункту 2.4. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України № 561 від 05 вересня 2011 року.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо незазначення в акті № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією другої причини інвалідності ОСОБА_1 , а саме «загальне захворювання», а також всіх діючих інвалідизуючих діагнозів (захворювань) на дату огляду 19 грудня 2023 року.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» встановити позивачу всі причини інвалідності, а саме додати причину «загальне захворювання» станом на дату огляду 19 грудня 2023 року, а також вказати всі діючі інвалідизуючі діагнози (захворювання) позивача на дату огляду 19 грудня 2023 року, внаслідок чого видати йому акт огляду медико-соціальною експертною комісією і довідку до такого акту, зазначивши у них дві причини інвалідності, а саме «з дитинства» та «загальне захворювання» з 01 грудня 2023 року, а також всі його діючі інвалідизуючі діагнози (захворювання) на дату огляду 19 грудня 2023 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Під час апеляційного розгляду цієї справи колегією суддів встановлено, що повноваження відповідача у справі - Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», припинені на підставі п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1338 від 15 листопада 2024 року (далі - Постанова № 1338), згідно якої повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31 грудня 2024 року. З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

Пунктом 2 Постанови № 1338 установлено, що до введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи»: з 1 січня 2025 р. експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі - експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

Згідно з п. 2 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україн від 15 листопада 2024 року № 1338 експертні команди формуються та функціонують у кластерних та/або надкластерних закладах охорони здоров`я, а також за потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я).

Перелік закладів охорони здоров`я комунальної форми власності визначається керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації) та з обґрунтуванням надсилається на погодження до МОЗ.

Перелік закладів охорони здоров`я державної форми власності визначається МОЗ.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції виникла необхідність заміни відповідача у справі - Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» його правонаступником.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року витребувано у Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної військової адміністрації інформацію про те, до якого закладу охорони здоров`я передано справу позивача у справі ОСОБА_1 (місце реєстрації: вул. Скорини, 32/102, м. Львів, 79058), щодо якого Сихівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» прийнято Акт огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 від 19 грудня 2023 року.

Листом від 01 вересня 2025 року Департамент охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації повідомив суд, що враховуючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», у відповідності до Розпорядження начальника ЛОВА від 09.12.2024 №1320/0/5-24ВА «Про затвердження переліку закладів охорони здоров`я Львівської області, в яких організовується проведення оцінювання повсякденного функціонування особи» (надалі Розпорядження) медико-експертна справа Проця Андрія Григоровича (місце реєстрації: вул. Скорини, 32/102, м. Львів, 79058), щодо якого Сихівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» прийнято Акт огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 від 19 грудня 2023 року, належала до передачі у КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», адреса: вул. Івана Миколайчука, 9, Львів, Львівська область, 79000 (у випадку інвалідизуючого загального захворювання) або до КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний лікувально-діагностичний кардiологiчний центр», адреса: вул. Кульпарківська, 35, м, Львів, Львівська область, 79000 (у випадку інвалідизуючого захворювання, пов`язаного з порушенням кровообігу спинного мозку).

Згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року замінено відповідача по справі № 380/23706/24 Сихівську міжрайонну медико-соціальну експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» () на правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» ().

У справі, що розглядається встановлено, що ОСОБА_1 19.12.2023 оглядався Сихівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» на підставі направлення на медико-соціальну експертну комісію № 1237/8 від 05.12.2023. За результатами огляду прийнято Акт огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 від 19.12.2023.

Як зазначено вище, за результатами розгляду цієї справи суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про визнання протиправною бездіяльності Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо незазначення в акті № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією другої причини інвалідності ОСОБА_1 , а саме «загальне захворювання», а також всіх діючих інвалідизуючих діагнозів (захворювань) на дату огляду 19 грудня 2023 року.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення про визнання протиправною бездіяльності Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо незазначення в акті № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією другої причини інвалідності ОСОБА_1 , а саме «загальне захворювання», а також всіх діючих інвалідизуючих діагнозів (захворювань) на дату огляду 19 грудня 2023 року, однак повноваження Сихівської МСЕК припинені 31 грудня 2024 року, колегія суддів вважає, що з метою ефективного захисту прав позивача, дії зобов`язального характеру має вчинити Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № К (80)2, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (рішення Верховного Суду у справі № 826/10085/16).

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодзгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних державних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належали б до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів вказує на відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги у формулюванні, зазначеному в адміністративному позові, а саме «зобов`язання встановити позивачу всі причини інвалідності, а саме додати причину «загальне захворювання» станом на дату огляду 19 грудня 2023 року, а також вказати всі діючі інвалідизуючі діагнози (захворювання) позивача на дату огляду 19 грудня 2023 року, внаслідок чого видати йому акт огляду медико-соціальною експертною комісією і довідку до такого акту, зазначивши у них дві причини інвалідності, а саме «з дитинства» та «загальне захворювання» з 01 грудня 2023 року, а також всі його діючі інвалідизуючі діагнози (захворювання) на дату огляду 19 грудня 2023 року», у зв`язку із тим, що з 01 січня 2025 року набрали чинності зміни в законодавстві, якими передбачено, що експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою № 1338.

Крім того, законодавством з 01 січня 2025 року не передбачено видання таких документів як акт огляду медико-соціальною експертною комісією і довідка до такого акту.

Враховуючи викладене, КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» не наділене повноваженнями щодо внесення змін до рішень, прийнятих МСЕК.

Згідно з п. 2 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україн від 15 листопада 2024 року № 1338 експертні команди формуються та функціонують у кластерних та/або надкластерних закладах охорони здоров`я, а також за потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я).

Отже, чинні нормативні акти, що регулюють оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлюють, що функції медико-соціальних експертних комісій (далі МСЕК) передані експертним командам, створеним у кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я.

При цьому, п. 3 Постанови № 1338 установлено, що документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.

Особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування за власним бажанням (за зверненням опікуна у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності) або за рішенням суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 01 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі - експертні команди) формуються та функціонують у відповідних закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 40 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Постановою № 1338 за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства, зокрема, інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують.

Отже, експертним командам з оцінювання повсякденного функціонування особи, які формуються та функціонують у відповідних закладах охорони здоров`я, надано виключне право приймати рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства, зокрема, інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що під час проведення оцінювання повсякденного функціонування особи щодо ОСОБА_1 слід враховувати всі його діючі інвалідизуючі діагнози (захворювання) на дату огляду 19 грудня 2023 року, за результатами якого Сихівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» прийнято Акт огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 від 19 грудня 2023 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» забезпечити проведення експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи оцінювання повсякденного функціонування особи ОСОБА_1 (місце реєстрації: вул. Скорини, 32/102, м. Львів, 79058), щодо якого Сихівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» прийнято Акт огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 від 19 грудня 2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі № 380/23706/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Сихівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо незазначення в акті № 2417 огляду медико-соціальною експертною комісією другої причини інвалідності ОСОБА_1 , а саме «загальне захворювання», а також всіх діючих інвалідизуючих діагнозів (захворювань) на дату огляду 19 грудня 2023 року.

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» забезпечити проведення експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи оцінювання повсякденного функціонування особи ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), щодо якого Сихівською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» прийнято Акт огляду медико-соціальною експертною комісією № 2417 від 19 грудня 2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін