Справа № 440/12554/25
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/12554/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 18.07.2025 року № 85; зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно всіх записів трудової книжки НОМЕР_1 від 05.04.1982 року, а також періоди навчання з 01.09.1978 року по 01.07.1981 року, згідно диплома НОМЕР_2 від 01.07.1981 року та з 01.09.1983 року по 31.05.1984 року, згідно з свідоцтвом № НОМЕР_3 від 31.05.1984; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 10.07.2025 року з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки та відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. Вважає, що вона не повинна нести відповідальність за заповнення трудової книжки щодо запису про зміну прізвища.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.10.2025 року до суду надійшов відзив на позов від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому відповідач вказав на відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Зазначав, що до страхового стажу позивачки не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки запис про зміну прізвища не завірений печаткою. Крім того, до страхового стажу позивачки не враховано період навчання, оскільки відсутній документ про зміну прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

10.07.2025 року ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 85 від 18.07.2025 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю страхового стажу; до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки запис про зміну прізвища не завірений печаткою; період навчання, оскільки відсутній документ про зміну прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 не погодилася із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 85 від 18.07.2025 року та оскаржила його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 26 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із абзацом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частинами другою та третьою статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку№637).

Аналізуючи нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд наголошує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону №1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону №1788-XII).

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями Закону №1058 визначено, що підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд враховує також те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

Відповідач у відмові про призначення пенсії посилається на те, що в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.04.1982 року запис про зміну прізвища не завірений печаткою, тому стаж згідно даної трудової книжки не враховується.

Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 було затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка діяла в період заповнення трудової книжки позивача.

На даний час порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Згідно п. 2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції №58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціали) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Пунктом 2.13 Інструкції №58 передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Судом встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.04.1982 року відповідальними особами на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки здійснені записи, які завірені підписами, про зміну прізвища позивачки з " ОСОБА_2 на ОСОБА_3 " з посиланням на свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 від 15.03.1986 року та з " ОСОБА_3 на ОСОБА_4 " з посиланням на свідоцтво про шлюб НОМЕР_5 від 24.02.1990 року.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка.

Суд вважає, що недосконалість заповнення трудової книжки позивача, не є суттєвою обставиною, яка може бути підставою для неврахування такого періоду до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача у неналежній якості записів у трудовій книжці немає, а тому зазначена обставина не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії, що також спростовує доводи відповідача в цій частині.

За таких обставин пенсійний орган не мав правових підстав для відмови у врахуванні трудового стажу позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.04.1982 року з причини того, що запис про зміну прізвища не завірений печаткою.

Записи в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.04.1982 року відповідають інформації про роботу позивача згідно архівних довідок від 04.07.2025 року № 02-04/1/0813-С, від 04.07.2025 року № 02-04/1/0814-С, від 02.07.2025 року № 01-33/1462.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів трудової книжки НОМЕР_1 від 05.04.1982 року, відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що періоди роботи ОСОБА_1 , які підтверджені записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.04.1982 року, повинні бути зараховані до її трудового стажу на підставі вказаного документа.

Щодо доводів про неврахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду навчання, суд вказує про наступне.

Згідно частини 4 статті 24 Закону України № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закон України № 1788-XI, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем відмовлено в зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання, оскільки відсутній документ про зміну прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, факт належності правовстановлюючих документів може встановлюватися в цивільному судочинстві в порядку окремого провадження.

Таким чином, суд вважає передчасними вимоги позивача про зарахування періодів навчання до її страхового стажу за відсутності належного та допустимого доказу, що підтверджує належність диплому (свідоцтва) саме позивачу, а не іншій особі.

Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 85 від 18.07.2025 року про відмову у призначенні пенсії.

Належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 85 від 18.07.2025 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко