Справа № 209/5255/25
Суддя: Юрченко Я. О.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/5255/25
Провадження № 2-а/209/27/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2025 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Юрченко Я.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Гонян Л.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

І. Стислий виклад позиції позивача

Представник позивача адвокат Хорошилов І.С. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову № 2020 від 03.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень та закрити провадження по справі. Судові витрати в сумі 605,60 грн. за сплату судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 18000 грн. стягнути з відповідача.

В обґрунтування вимог представник позивача посилається на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною.

Зазначає, що згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 інкримінується неприбуття за повісткою, виданою нібито 18.04.2025 року, та неявці з 2022 року, що кваліфіковано за ч. 3 ст. 210 КУпАП, проте вважає, що йдеться про ст. 210-1 КУпАП. Вказує на порушення порядку розгляду справи, оскільки позивача не було належним чином повідомлено про місце і час розгляду справи, він не мав можливості надати пояснення чи скористатися правовою допомогою, що суперечить ст. 268 КУпАП. Копію постанови позивачу не надано особисто, що унеможливлює своєчасне її оскарження. Стверджує, що позивач не отримував повістки від 18.04.2025 року, про що свідчить відсутність будь-яких повідомлень від повідомлень від поштового відділення за його адресою. Звертає увагу на те, що твердження про неявку з 2022 року не відповідає дійсності, оскільки позивач подавав заяву до ТЦК 11.09.2023 року та отримав відповідь про відстрочку 03.05.2025 року № 5/4186, що підтверджує взаємодію з ТЦК та оновлення даних. Посилається на те, що якщо правопорушення вчинено в 2022 році, то минув строк притягнення (не пізніше одного розу з дня вчинення за ч. 7 ст. 38 КУпАП).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив; правом подати відзив на позовну заяву відповідно до ст. ст. 162, 175 КАС України не скористався, належним чином завірену копію адміністративної справи щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, згідно постанови № 2020 від 03.07.2025 року, яка була витребувана судом на підставі ухвали від 31.07.2025 року, суду не направив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за наявними в матеріалах справи доказами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що самостійно звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу оновлення даних та надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та отримав відповідь. Крім того, повістку, направлену на його адресу 18.04.2025 року за місцем мешкання, особисто не отримував. Про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 дізнався, коли його затримали уповноважені особи та доставили до приміщення ТЦК. Просив скасувати оскаржену постанову як незаконну та закрити провадження в адміністративній справі, порушеної щодо нього.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

14.07.2025 року позивачем подано дана позовна заява з додатками (а.с. 1-19).

Ухвалою судді від 22.07.2025 року позовну заяву залишено без руху та роз`яснено позивачу про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки у строк, що не перевищує п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали (а.с.26).

На виконання вищезазначеної ухвали представником позивача адвокатом Хорошиловим І.С. 30.07.2025 року (вх. № 17378) через підсистему «Електронний суд» подана заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.27-46).

31.07.2025 року відкрито провадження у справі та витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірену копію адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, згідно постанови № 2020 від 03.07.2025 року, справа призначена до розгляду на 27.08.2025 року.

27.08.2025 року справу знято з розгляду, у зв`язку з перебуванням судді у щорічній плановій відпустці, розгляд адміністративного позову був відкладений на 09.10.2025 року.

09.10.2025 року справа знята з розгляду у зв`язку із знаходженням колегії суддів під головуванням судді Юрченко Я.О. в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню № 0000422 від 02.06.2024 року по справі №207/4644/25, провадження №1-кп/209/295/24, розгляд адміністративного позову був відкладений на 30.10.2025 року.

30.10.2025 року проведений судовий розгляд адміністративної справи, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, безпосередньо в судовому засіданні, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення призначив в судовому засіданні на 04.11.2025 о 14 год. 00 хв..

04.11.2025 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Дата складання рішення в повному обсязі визначено 07 листопада 2025 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , скріпленою підписом та печаткою голови комісії ОСОБА_2 від 03.06.2022 року без №, ОСОБА_1 на підставі статті 44 графи ІІ наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 року визнаний тимчасово непридатним до військової служби на термін до 03.08.44 року (а.с.16).

Відповідно до інформації, що міститься у листі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.05.2024 року вих. № 5/4186, позивачу повідомлено, що він відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. У повідомленні зазначено, що право на відстрочку діє до того часу, доки існує обставина, визначена ним у заяві від 11.09.2023 року. Лист містить застереження щодо належної поведінки ОСОБА_1 у разі наявності будь-яких змін обставин, які надають йому право на відстрочку, він зобов`язаний в семиденний строк з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення даних (а.с.17).

20.06.2025 року ОСОБА_1 був направлений ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення придатності до військової служби до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 на базі закладу охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3», про що свідчить направлення від 20.05.2025 року № 4063395. Дата початку медичного огляду встановлена 21.06.2025 року (а.с.18).

20.06.2025 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол № 2248 про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до якого йому інкримінують, що він 18.04.2025 року о 08.00 годині не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 00 хв. 23.06.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет № 2. Про обізнаність особи про дату, час та місце розгляду справи щодо нього свідчить його особистий підпис. Вищезазначений протокол містить письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній стверджував, що повістку він не отримував, всі його дані, включаючи номер телефону, знаходяться в ТЦК. Подання його у розшук вважає недоречним, враховуючи раніше подані ним документи до ТЦК (а.с.14-15).

03.07.2025 року ОСОБА_1 звертається з заявою до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання йому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

03.07.2025 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 № 2020, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн..

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 з 2022 року не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення (уточнення) військово-облікових даних, проходження військово-лікарської комісії, не оновлював вчасно свої дані у мобільному застосунку «Резерв+» або ЦНАП, не надавав свій військово-обліковий документ для оновлення даних, чим порушив правила військового обліку згідно вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», порядку, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, вимоги постанови № 560 КМУ від 16.05.2024 року (зі змінами), в особливий період (а.с.33-34).

Як вбачається з оскарженої постанови, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відбулось за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим в ній відсутній підпис ОСОБА_1 ..

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.

В подальшому, відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявних в матеріалах справи, долучених позивачем, останньому 10.07.2025 року та 07.08.2025 року як багатодітному батьку надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», остання строком до 05.11.2025 року.

ІV. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 285/1535/15 міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Частиною 1 статті 210 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Зазначена норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП, є порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі також Закон № 3543-XII), Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 та Постанови № 560 КМУ від 16.05.2024 (зі змінами) в особливий період.

Відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 з 2022 року не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення (уточнення) військово-облікових даних, проходження військово-лікарської комісії, не оновлював вчасно свої дані у мобільному застосунку «Резерв+» або ЦНАП, не надавав свій військово-обліковий документ для оновлення даних.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом № 3543-XII.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 3543-XII особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і на даний час.

Законом України № 2105-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і на даний час.

Статтею 22 Закону № 3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження (абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII).

Таким чином, відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абзаців 2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» установлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487.

Отже, зазначені норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані у період з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (включно), а саме:

- шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;

- шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 2248 від 20.06.2025 року уповноваженою особою в описі вчиненого позивачем правопорушення вказано посилання лише на неуточнення позивачем вчасно облікових даних, при цьому не зазначено з якого періоду не уточнено персональні дані, та які саме дані не було уточнено (адреси проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти, інші персональні дані).

В оскарженій постанові відповідач вже вказує на те, що під час дії особливого періоду, воєнного стану та мобілізації, своїми діями позивач порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року та Постанови № 560 КМУ від 16.05.2024 року (зі змінами), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Разом з цим слід зазначити про те, що обов`язок щодо уточнення персональних даних саме з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно, коли уже йде мобілізація, запроваджений і передбачений Законом № 3633-ІХ саме у частині проведення мобілізації, а не військового обліку, то його не виконання слід розглядати як порушення законодавства про мобілізацію, відповідальність за яке передбачена статтею 210-1 КУпАП.

Натомість, оскаржена постанова не містить інформації, які саме вимоги (підпункт, пункт, частина) ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було порушено позивачем, також постанова не містить покликання на те, які саме положення Порядку було порушено позивачем. Відповідач в оскаржуваній постанові не вказав, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем та з якого саме періоду, зазначивши лише, що ОСОБА_1 з 2022 року не з`являвся для оновлення військово-облікових даних, проходження військово-лікарської комісії. Відсутність таких відомостей унеможливлює перевірку факту порушення, та відповідно, законність накладення штрафу.

Спростовуючи підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, зазначені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення № 2248 від 20.06.2025 року, виходячи з досліджених судом доказів, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 03.06.2022 року пройшов військово-лікарську комісію, був визнаний непридатним до військової служби на термін до 03.08.44. Крім того, саме ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 03.05.2024 року відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації. У повідомленні зазначено, що його право на відстрочку діє до того часу, доки існує обставина, визначена ним у заяві від 11.09.2023 року. Лист містить застереження щодо належної поведінки ОСОБА_1 у разі наявності будь-яких змін обставин, які надають йому право на відстрочку, він зобов`язаний в семиденний строк з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення даних.

Тобто, враховуючи, що уповноваженими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийнято рішення про наявність підстав для відстрочки, що відповідно до встановленого порядку неможливо в ситуації, коли особа не оновила свої військово-облікові дані, ствердження про те, що з 2022 року позивач не оновлював свої дані не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, зважаючи на долучені до матеріалів справи докази у виді довідок про надання ОСОБА_1 відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на однакових підставах, які з 2023 року не змінювались, суд дійшов висновку про те, що позивач у встановлений строк та спосіб уточнив свої військо-облікові дані.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки тягар доказування в адміністративному процесі покладається на суб`єктів владних повноважень, слід відзначити, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів, що спростували б доводи позивача про добросовісне дотримання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі правил військового обліку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а.

У статті 129 Конституції України міститься вимога стосовно того, що «суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним і керується верховенством права». Крім того, відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Як зазначено у пункті 186 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний Союз» проти України» (заява № 10640/05, п. 186) принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі «Беєлер проти Італії» ВП (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункти 109, 110). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі «Хасан і Чауш проти Болгарії» ВП (Hasan and Chaush v. Bulgaria), заява № 30985/96, п. 84).

Оцінюючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, відповідач дійшов помилкового висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На переконання суду, встановлені вході розгляду справи обставини свідчать про необґрунтованість та незаконність оскарженої постанови.

За таких обставин, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 2020 від 03.07.2025 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржену постанову слід скасувати, провадження у справі закрити.

V. Розподіл судових витрат.

З огляду на положення ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме 605 грн. 60 коп..

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме 605 грн. 60 коп..

Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 18000,00 гривень.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги, позивач надав наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги від 30.06.2025 року, укладеного між адвокатом Хорошиловим І.С. та ОСОБА_1 ; копію договору № 21062512 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 21.06.2025 року, відповідно до якого адвокат ознайомився з матеріалами справи, вартість послуги становить 10000,00 гривень; копію договору про надання правової допомоги/юридичних послуг № 21062511 від 21.06.2025 року, відповідно до якого адвокат склав проект позовної заяви до суду, вартість послуги становить 8000,00 гривень. Також надані акти № 21062511 та № 21062512 від 30.06.2025 року приймання-передачі наданих послуг до вищевказаних договорів на ідентичні суми, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серії ВІ № 1313746; копію ордеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Аналізуючи підстави та обставини цієї справи, категорію справи, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 18000,00 грн. є непропорційним до предмета спору та складності справи. А тому, дійшов висновку, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., оскільки саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним та співмірним щодо предмету спору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 9, 72-79, 77, 139, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, - суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 2020 від 03.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладення на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 07 листопада 2025 року.

Суддя Я.О.Юрченко