Справа № 160/21305/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРищенко А. Ю.
за участі секретаря судового засіданняДидочкіної О.А.
представника позивача: представника відповідача: Афоніна О.В. Дерець Т.В.
22.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «АртГранд» (далі Позивач, ТОВ «АртГранд») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці (далі Відповідач, митниця), в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржувані ППР є протиправними, оскільки винесені Відповідачем з істотним порушенням встановленої законом процедури та без належних матеріально-правових підстав.
Також Позивач вказує на порушення Відповідачем принципу законних (легітимних) очікувань. Він зазначає, що імпорт «Установки термічного окислення регенеративного типу (РТО)» здійснювався 13 окремими партіями. При митному оформленні кожної з 13 партій Позивач декларував тарифну преференцію (пільгу 0% мита) на підставі Угоди про асоціацію, надаючи декларацію про походження від експортера. Посадові особи Відповідача кожного разу перевіряли документи та підтверджували правомірність застосування пільги, здійснюючи митне оформлення. Такі послідовні та однакові дії митного органу сформували у Позивача законні очікування щодо правильності його дій. Подальша зміна позиції Відповідачем під час перевірки, на дуМК України Позивача, є перекладанням ризику помилки державного органу на платника податків, що суперечить практиці ЄСПЛ (справи «Лелас проти Хорватії» та «Щокін проти України»).
Крім того Позивач вказує на неоднозначність тлумачення законодавства. Відповідач відмовив у пільзі, посилаючись на те, що видав Позивачу Попереднє рішення про класифікацію (ПРК) з кодом 7322 90 00 98. Цей код не входить до переліку товарів (Розділи XVI, XVII або позиції 7308 та 9406), для яких ст. 25 Доповнення І Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція) дозволяє ввезення частинами з єдиним доказом походження. Водночас Позивач зазначає, що сам уповноважений експортер в Італії у декларації про походження (інвойс №001) вказав код товару 8421 99 90. Цей код належить до Розділу XVI, який прямо згаданий у ст. 25 Конвенції. Ця колізія, на дуМК України Позивача, згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, має трактуватися на його користь.
Ухвалою суду від 28.07.2025 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
По суті порушення Відповідач наполіг, що для цілей митного оформлення в Україні пріоритетним є код, визначений у Попередньому рішенні про класифікацію митниці (7322 90 00 98). Оскільки цей код не входить до переліку, визначеного ст. 25 Доповнення І Конвенції, Позивач не мав права на пільгу. Той факт, що посадові особи митного поста пропустили це порушення 13 разів, є помилкою, яка не скасовує права митного органу на проведення пост-митного контролю (ст. 345 МК України) та виправлення помилки шляхом донарахування платежів.
26.08.2025 Позивач подав відповідь на відзив, в якій додатково наголосив на невідповідності процедури відкликання ППР нормам ПК України та недоведеності факту технічного збою.
04.09.2025 Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких також просив про поновлення строку на їх подання та про заміну назви Відповідача на «Південно-Східна митниця» у зв`язку з реорганізацією (Наказ ДМСУ від 08.08.2025 № 775).
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ТОВ «АртГранд» на підставі контракту №05-0722 від 04.07.2022 імпортувало з Італії (виробник «AIR PROTECH S.r.l.») «Установку термічного окислення регенеративного типу (РТО)». 30.12.2022 Відповідач видав Позивачу Попереднє рішення про класифікацію товару №ПРК-KO-110-0012-22, яким класифікував зазначений комплектний об`єкт за кодом 7322 90 00 98 згідно з УКТЗЕД.
Ввезення об`єкта здійснювалося у розібраному стані 13 окремими партіями у період з 23.01.2023 по 19.04.2023. Для підтвердження права на тарифну преференцію (код пільги «410») Позивач надавав до митного оформлення декларацію про походження, видану уповноваженим експортером "AIR PROTECH S.r.l." (номер авторизації ІТ/060/М12/20), яка містилася в інвойсі №001 від 14.12.2022. У зазначеній декларації про походження експортер вказав код товару 8421 99 90.
Усі 13 митних декларацій були перевірені та пропущені Відповідачем із застосуванням тарифної преференції (ставка мита 0%).
10.06.2025 Позивач подав Заперечення на Акт перевірки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАСУ, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо. Обов`язок доказування правомірності свого рішення, згідно з ч. 2 ст. 77 КАСУ, покладається на Відповідача.
Суд надає оцінку процедурі, в якій були прийняті оскаржувані ППР, оскільки дотримання встановленої законом процедури є обов`язковою умовою правомірності будь-якого рішення суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків.
Натомість, Відповідач листом від 08.07.2025 повідомив про «відкликання» цих же ППР з підстав допущення технічної помилки.
Суд зазначає, що Податковий кодекс України не надає контролюючому органу, який прийняв ППР, повноважень в подальшому, за власною ініціативою, скасовувати чи відкликати свої ж рішення, які вже були вручені та виконані платником, з мотивів не передбачених пп 60.1.1 п.60.1 ст.60 ПК України, зокрема через допущення технічної помилки.
Відповідно до пункту 55.1 ст. 55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
Відповідач приймаючи оскаржувані рішення про скасування та відкликання ППР не дотримався вимог пп.55.1 ст. 55 ПК України, адже процедура скасування не проводилась центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.
Посилання Відповідача на внутрішні методичні рекомендації зокрема Наказ ДМСУ № 242 не може підміняти норми Податкового кодексу України.
Поряд з цим, суд вважає за необхідне надати оцінку іншим аргументам сторін.
Судом встановлено, що Позивач імпортував комплектний об`єкт окремими партіями протягом чотирьох місяців протягом січня-квітня 2023 року. Кожна з 13 митних декларацій містила заявлену тарифну преференцію (код «410000000») та посилання на декларацію про походження інвойс №001.
При оформленні кожної з 13 МД посадові особи митного органу здійснювали митний контроль і завершували митне оформлення шляхом випуску товарів у вільний обіг, підтверджуючи тим самим правомірність застосування пільги.
Такі послідовні, довготривалі та однакові за змістом дії суб`єкта владних повноважень сформували у Позивача, який діяв добросовісно, законні (легітимні) очікування щодо правильності його тлумачення норм Угоди про асоціацію та Конвенції.
Принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на захисті законних очікувань. Зокрема, у рішенні у справі «Лелас проти Хорватії» Суд в п.74 зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом, покладається на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
У даній справі Відповідач, посилаючись на те, що його посадові особи 13 разів поспіль помилково надавали пільгу, намагається виправити ці помилки виключно за рахунок Позивача через кілька місяців після завершення оформлення. Такі дії є прямим порушенням принципу захисту законних очікувань.
Крім того, суд погоджується з доводом Позивача про наявність нездоланної неоднозначності у правозастосуванні. Існує колізія між двома офіційними документами:
ПРК Відповідача №ПРК-KO-110-0012-22: Встановлює для комплектного об`єкту код 7322 90 00 98.
Декларація про походження (Інвойс №001): Видана уповноваженим експортером ЄС ("AIR PROTECH S.r.l.") та вказує код 8421 99 90.
Ця колізія має вирішальне значення, оскільки стаття 25 Доповнення І Конвенції, на яку посилається Відповідач, дозволяє пільгове ввезення комплектного об`єкту частинами для товарів що підпадають під дію Розділів XVI і XVII або товарних позицій 7308 та 9406.
Код експортера 8421 належить до Розділу XVI («Машини, обладнання та механізми...»).
Код зазначений митним органом 7322 належить до Розділу XV («Недорогоцінні метали та вироби з них») і не є позицією 7308.
Таким чином, два різні коди застосовуються до одного товару в різних аспектах митного оформлення (класифікація в Україні та підтвердження походження в ЄС), що призводить до різного тлумачення права на пільгу.
Відповідно до частини 4 статті 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян..
Цей принцип узгоджується з практикою ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» , де Суд зазначив, що у разі неоднозначного трактування національного законодавства, органи влади зобов`язані застосувати підхід, який є найбільш сприятливим для платника податків.
Відповідач, обравши найменш сприятливе для Позивача тлумачення, діяв у суперечності з ч. 4 ст. 3 МК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ, Відповідач не довів правомірності своїх рішень. Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд керується ст. 139 КАС України, згідно з якою при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 30 280,00 грн, який підлягає стягненню на його користь.
Керуючись ст. 9, 139, 241-246, 250, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 жовтня 2025 року.

Суддя А. Ю. Рищенко