Справа № 717/2459/25
Суддя: Телешман О. В.
Дата ухвалення: 2025-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 717/2459/25
Номер провадження2-а/717/88/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Телешмана О.В.,

з участю секретаря Глібіщук М.Л.,

позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився,

представник позивача Чабан А.В. в судове засідання з`явилася,

представник відповідача Зубенко І.І. Закарпатської митниці в судове засідання з`явився в режимі відеоконференції.

Представник позивача Чабан А.В. подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, у якій просить:

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0220/30500/24 від 01.10.2025 року, винесену заступником начальника Закарпатської митниці Кравченко Т.В., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 389 135, 62 грн.

Справу про порушення митних правил №0220/30500/24 від 20.06.2024 року відносно ОСОБА_1 закрити.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - порушення митних правил , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача Чабан А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Також представник позивача пояснила, та звернула увагу на те, що обставини викладені в оскаржуваній постанові, на підставі яких митний орган прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.471 МК України, не підтверджені належними та достатніми доказами.

Так, листи митних органів Румунії 11.12.2023 №CJR-DRV-12531-3 та від 15.02.2024 №CJR-DRV-1200-1, що надійшли у відповідь на запити Закарпатської митниці від 27.12.2022 №7.7-08-1/20/27/7965 та від 17.01.2024 № 7.7-1/7.7-20-06/11/438 щодо надання інформації про можливе виявлення митними органами Румунії незаявлених готівкових коштів в сумі 319 650 євро, які покладені в основу оскаржуваної постанови не перекладені на українську мову у встановленому порядку. На даних листах є відмітка перекладача працівника митниці, з датою, з якої вбачається, що переклади обох листів були зроблені до їх реєстрації в митниці, що вказує на недопустимість цих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 492 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється державною мовою.

Розгляд справи без наявності офіційного перекладу документу, покладеного в основу інкримінованого Погоріловському В.В. правопорушення, фактично призвів до того, що відповідач вирішив адміністративну справу на підставі недопустимого доказу.

При цьому у відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Такий доказ у даній адміністративній справі, як вищевказані листи митних органів Румунії слід оцінювати критично, оскільки документи, складені нерезидентами, які подаються сторонами як докази, мають прийматися судами з огляду на їх допустимість після їх легалізації у встановленому законодавством України порядку. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 30.01.2020 у справі № 910/14949/18, від 17.08.2021 у справі № 910/14949/18.

Згідно із ч. 4 ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

У відповідності до ч. 8 ст. 94 КАС України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Листи митних органів Румунії не є беззаперечним доказом, який підтверджує вину ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил та не доводить наявності події такого правопорушення, оскільки вказана в них інформація підтверджує лише факт виявлення грошових коштів, однак, жодним чином не підтверджує переміщення цих коштів через митний кордон України.

Також пояснення ОСОБА_1 про те, що він не переміщував валюту через митний кордон України, а отримав її від пасажирів після проходження митного контролю на українській митниці не спростовано жодними доказами. Пояснення отримано лише від двох пасажирів, яких перевозив ОСОБА_1 і дані пояснення не є належними доказами, так як дані особи не були допитані як свідки, а митниця використала ст.510 МК України, яка стосується витребування документів, а не отримання пояснень свідків.

Згідно із статтею 558 МК України правоохоронні органи зобов`язані письмово повідомляти митні органи про виявлені ними порушення митних правил або контрабанду.

Факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 471 МК України, виявлено митними органами не пізніше 23 грудня 2022 року - після отримання листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 грудня 2022 року №23/844-22 Вих. про виявлення у ОСОБА_2 незадекларованих коштів в сумі 319 650 євро та доповідної записки заступника начальника відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці №7.7-25-25/15/-225 від 23 грудня 2022 року щодо виконання резолюції в.о. начальника Закарпатської митниці на листі ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2022 №23/844/22-Вих.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 149/2498/17, початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід також вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи передбачених законом строків накладення адміністративних стягнень.

Оскільки факт можливого вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідач виявив не пізніше 23.12.2022р., то станом на 20 червня 2024 року, дату винесення першої постанови, а тим більше станом на 01.10.2025р., дату винесення оскаржуваної постанови, закінчився строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вказане порушення митних правил, що не враховано підчас винесення постанови №0220/30500/24 від 01 жовтня 2025 року, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Представник відповідача Зубенко І.І. позов не визнав повністю та пояснив, що повністю заперечує проти задовллення позову з підстав, зазначених у відзиві. При цьому слід звернути увагу, що постановою сьомого апеляційного адміністративного суду було скасовано попередню постанову з процесуальних порушень. Доказами, вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил підтверджено, тим, що під час здійснення 14.12.2022 року митного контролю та оформлення мікроавтобусу марки «Mercedes-Benz Sprinter», р.н.з. НОМЕР_1 в зоні митного контролю митного поста «Дякове», громадянин ОСОБА_1 та інші пасажири іноземну валюту не декларували та не заявляли.

В наданому поясненні, отриманому митницею 03.04.2024, гр. ОСОБА_1 зазначив, що 14.12.2022 після проходження українського кордону і перевірки українськими митниками, перед в`їздом на румунську територію пасажири, які були в мікроавтобусі попросили його взяти їх кошти, тому що боялись перевірок з боку румунських митників. Він погодився на їх прохання, але в подальшому ці кошти в сумі 319 650 євро були у нього виявлені румунськими митниками, за що ним був сплачений штраф.

Митницею отримано відповідь від громадянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які теж заперечили факт передачі грошових коштів ОСОБА_1 під час перетину кордону 14.12.2022.

Вчинення правопорушення ОСОБА_1 також підтверджується протоколом про порушення митних правил №0220/30500/24 від 09.04.2024, який складений з дотриманням вимог митного законодавства України, офіційними відповідями митних органів Румунії від 15.02.2024 №CJR-DRV-1200-1 та від 11.12.2023 №CJR-DRV-12531-3, витягами з АСМО «Інспектор», поясненнями ОСОБА_1 , поясненнями свідків - громадян, які слідували в якості пасажирів 14.12.2022 року з ОСОБА_1 .

Закарпатська митниця не погоджується із твердженням представника позивача, моментом виявлення правопорушення, слід вважати отримання митним органом листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.12.2022, оскільки в ньому повідомлено про вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, що мало місце 14.12.2022.

В листі ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні відомості необхідні для кваліфікації правопорушення за ч.1 ст. 471 МК України кількість та назва переміщуваної валюти; чи мало місце приховування; особу правопорушника; дату, точний час в`їзду, номер транспортного засобу та ін. Саме з метою встановлення необхідних фактів та осіб, причетних до порушення митного законодавства, в рамках Угоди про взаємодопомогу в митній справі, а також Угоди між Урядом України та ЄС про партнерство та взаємодопомогу, Закарпатською митницею Начальнику Регіонального Митного управління Клуж-Напока направлено запити від 27.12.2022 року №7.7-08-1/20/27/7965, від 17.01.2024 року №7.7-1/7.7-20- 06/11/438. 04.01.2024 та 06.03.2024 управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці отримано листи митних органів Румунії 11.12.2023 №CJR-DRV-12531-3 та від 15.02.2024 №CJR-DRV-1200-1, що надійшли у відповідь на запити Закарпатської митниці від 27.12.2022 №7.7-08-1/20/27/7965 та від 17.01.2024 № 7.7-1/7.7-20-06/11/438 щодо надання інформації про можливе виявлення митними органами Румунії незаявлених готівкових коштів в сумі 319 650 євро.

Саме 06.03.2024 року митниці стало відомо про наявність всіх чотирьох ознак, складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 471 МК України, без яких справа про порушення митних правил не може бути запроваджена.

Відповідно до ч.1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 471 МК України, стосовно громадянина України ОСОБА_1 винесена Закарпатською митницею 20.06.2024, тобто без порушення шестимісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, з моменту виявлення правопорушення, а саме з 06.03.2024 року.

Таким чином, перебіг строку накладення адміністративного стягнення був зупинений, оскільки справа про порушення митних правил №0220/30500/24 перебувала на розгляді в судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене вище в позові слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що згідно постанови в справі про порушення митних правил №0220/30500/24 від 01.10.2025 року, яка винесена заступником начальника Закарпатської митниці Кравченко Т.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, а саме у розмірі 2 389 135, 62 грн.

Суд вважає, що дії відповідача та дана постанова є протиправними, виходячи з наступного.

Статтею 8 Конституції України задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, в оскаржувані постанові №0220/30500/24 від 01.10.2025 року зазначено, що 04.01.2024 року та 06.03.2024 року управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил митних правил Закарпатської митниці отримано листи митних органів Румунії 11.12.2023 №CJR-DRV-12531-3 та від 15.02.2024 №CJR-DRV-1200-1, що надійшли у відповідь на запити Закарпатської митниці від 27.12.2022 №7.7-08-1/20/27/7965 та від 17.01.2024 № 7.7-1/7.7-20-06/11/438 щодо надання інформації про можливе виявлення митними органами Румунії незаявлених готівкових коштів в сумі 319 650 євро. У вказаних листах зазначено, що 14.12.2022 на територію Румунії заїхав автомобіль марки «Mercedes Sprinter» з р.н.з. НОМЕР_2 . Під час проведення огляду з використанням собаки, натренерованої на виявлення готівкових коштів, та подальшим проведенням фізичного контролю транспортного засобу та багажу пасажирів було виявлено 319 650 Євро. Готівкові кошти не були приховані, однак були не задекларовані. Гроші були знайдені в рюкзаку, що належав громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер паспорту НОМЕР_3 виданий 20.10.2021. На громадянина ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 15 000 румунських лей.

Проведеною подальшою перевіркою за вказаним фактом, в тому числі з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ, встановлено, що 14.12.2022 о 01 год. 10 хв. 24 сек. в зону митного контролю митного поста «Дякове» Закарпатської митниці в напрямку «виїзд з України» по смузі руху «зелений коридор» прибув мікроавтобус марки «Mercedes-Benz Sprinter», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 . У вказаному мікроавтобусі в якості пасажирів слідувало 8 громадян.

Після проведення митних формальностей мікроавтобус марки «Mercedes-Benz Sprinter», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 був пропущений з митної території України та виїхав на територію Румунії о 01 год. 10 хв. 54 сек.

Згідно з інформацією, наданої листом митного поста «Дякове» від 25.03.2024 №28- 04/28-04-03/4190, під час здійснення 14.12.2022 року митного контролю та оформлення мікроавтобусу марки «Mercedes-Benz Sprinter», р.н.з. НОМЕР_1 в зоні митного контролю митного поста «Дякове», громадянин ОСОБА_1 та інші пасажири іноземну валюту не декларували та не заявляли.

В наданому поясненні, отриманому митницею 03.04.2024, гр. ОСОБА_1 зазначив, що 14.12.2022 після проходження українського кордону і перевірки українськими митниками, перед в`їздом на румунську територію пасажири, які були в мікроавтобусі попросили його взяти їх кошти, тому що боялись перевірок з боку румунських митників. Він погодився на їх прохання, але в подальшому ці кошти в сумі 319 650 євро були у нього виявлені румунськими митниками, за що ним був сплачений штраф. митного поста «Дякове» у транспортному засобі марки «Mercedes-Benz Sprinter», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , в якості пасажирів слідували наступні громадяни: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

З метою отримання інформації стосовно переміщення валютних цінностей, Закарпатською митницею, в порядку ст. 510 МК України, скеровано запит до Державної міграційної служби щодо реєстрації місця проживання вказаних громадян. Для підтвердження або спростування інформації, наданій в поясненні громадянином ОСОБА_1 , Закарпатською митницею в порядку ст. 510 МК України скеровану вимоги про надання інформації наступним громадянам, які слідували у транспортному засобі через митний кордон України 14.12.2022 разом з гр. ОСОБА_1 в якості пасажирів, а саме: Світлані Величко - №7.7-20/20-04/10/2435 від 24.04.2024; Оксані Гусан - №7.7-20/20-04/10/2436 від 24.04.2024; ОСОБА_14 - №7.7-20/20-04/10/2437 від 24.04.2024; ОСОБА_15 - №7.7-20/20-04/10/2440 від 24.04.2024; ОСОБА_16 - №7.7-20/20-04/10/2439 від 24.04.2024; ОСОБА_17 - №7.7-20/20-04/10/2438 від 24.04.2024.

06.05.2024 митницею отримано відповідь від гр. ОСОБА_3 , відповідно до якої остання підтвердила факт перетину 14.12.2022 митного кордону в зоні діяльності митного поста «Дякове» в якості пасажира. Однак жодних валютних цінностей гр. ОСОБА_1 під час перетину кордону 14.12.2022 року не передавала.

Також, 15.05.2024 року отримано відповідь від гр. ОСОБА_4 , яка теж заперечила факт передачі грошових коштів гр. ОСОБА_1 під час перетину кордону 14.12.2022.

Вчинення правопорушення гр. ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил №0220/30500/24 від 09.04.2024, який складений з дотриманням вимог митного законодавства України, офіційними відповідями митних органів Румунії від 15.02.2024 №CJR-DRV-1200-1 та від 11.12.2023 №CJR-DRV-12531-3, витягами з АСМО «Інспектор», поясненнями гр. ОСОБА_1 , поясненнями свідків - громадян, які слідували в якості пасажирів 14.12.2022 року з гр. ОСОБА_1 , іншими матеріалами справи.

Факту подання митному органу України митної декларації для транскордонного переміщення валютних цінностей громадянином ОСОБА_1 не встановлено.

Переміщувана ОСОБА_1 іноземна валюта склала: 319 650 (триста дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят) євро, що за курсом НБУ станом на 14.12.2022 становило 12 331 457,70 грн., що перевищує в еквіваленті 10 000 євро та є обов`язковою умовою її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Отже, громадянин ОСОБА_1 не задекларував валютні цінності, що переміщувались ним через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, що за курсом Національного Банку України на день вчиненого правопорушення становить 309650,01 євро, що еквівалентно 11945678,09 грн.

Отже, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач порушив ч.1 ст. 471 МК України.

Так, згідно з ч. 3 статті 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про валюту і валютні операції". Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютні цінності - національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали, а згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про валюту і валютні операції" транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 «Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Згідно з п. 6 цього Положення, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач ОСОБА_1 14.12.2022 року о 01 годині10 хв 24 сек в зоні митного контролю митного поста «Дякове», керуючи мікроавтобусом «Mercedes Sprinter» з р.н.з. НОМЕР_2 , в якому слідували в якості пасажирів ще 8 громадян не задекларував валютні цінності, що переміщувались ним через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 471 Митного кодексу України недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування. Відповідно до примітки до даної статті недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".

При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено, що факт недекларуванням, тобто незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про іноземну валюту в розмірі 319650 євро, які переміщувалися саме позивачем ОСОБА_1 через митний кордон України підтверджується вказаними вище листами митних органів Румунії 11.12.2023 №CJR-DRV-12531-3 та від 15.02.2024 №CJR-DRV-1200-1, що надійшли у відповідь на вказані вище запити Закарпатської митниці, а також поясненнями двох з восьми громадян, які перебували в мікроавтобусі під керуванням позивача і які письмово підтвердили, що вони жодних коштів 14.12.2022 року під час перетину кордону позивачу ОСОБА_1 не передавали.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні, а представником відповідача не надано суду докази, що позивач ОСОБА_1 14.12.2022 року о 01 годині10 хв 24 сек саме в зоні митного контролю митного поста «Дякове», тобто на території України, керуючи мікроавтобусом «Mercedes Sprinter» з р.н.з. НОМЕР_2 , в якому слідували в якості пасажирів ще 8 громадян не задекларував валютні цінності, що переміщувались ним через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно ст.487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.471 МКУ встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем не встановлено чи вчинені позивачем відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення ч.1 ст.471 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, посадова особа відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахувала вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справ, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини, за яких було вчинено правопорушення, зокрема чи не було вчинено позивачем певні дії в умовах крайньої необхідності і чи наявний в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1. ст.471 КУпАП.

Відповідач та його представник, не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадова особа дотрималася вимог ст. 280 КУпАП врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідач та його представник в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надали суду доказів, що розгляд справ про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КУпАП.

Матеріали справи не містять належних доказів що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами Митного кодексу України та КУпАП.

Зокрема, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та без дослідження всіх доказів по справі, зокрема пояснень всіх свідків, зазначених в оскаржуваній постанові, та про яких не зазначено в протоколі про порушення митних правил, дослідженого судом, не спростовано сукупністю доказів пояснення позивача, що виявлена у нього валюта в розмірі 319650 євро з`явилася в нього лише після проходження митного контролю в зоні діяльності митного поста «Дякове» Закарпатської митниці тобто за межами території України.

Так, відповідно до ст. 8 Митного кодексу України митна справа здійснюється на основі принципів, в тому числі виключної юрисдикції України на її митній території законності та презумпції невинуватості.

Згідно ч.1 ст. 9 МК України територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України.

Відповідно до ст.10 МК України межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд становлять митний кордон України.

Після проходження митного контролю в зоні діяльності митного поста «Дякове» Закарпатської митниці, тобто на митній території України, до початку проходження митного контролю та території Румунії в пункті пропуску «Халмеу» існує нейтральна смуга, що підтвердив в судовому засіданні представник митниці, тобто пройшов певний відрізок часу, протягом якого могли мати місце події, на які вказував ОСОБА_1 в своїх поясненнях, проте в матеріалах справи є лише письмові пояснення двох громадян, які не є доказами відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та вимог ст. 495 МК України, оскільки такі письмові пояснення були надані громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які використані відповідачем, як докази, на вимогу митного органу в порядку ст.510 МК України, а не були відібрані пояснення свідків особою, яка здійснювала провадження в даній справі з дотриманням вимог ст.63 Конституції України, ст.272 КУпАП, якою встановлено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання. Викривач є свідком у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією. Викривач має право на збереження конфіденційності інформації стосовно нього під час дачі пояснень по справі та вимог ст. 504 МК України, якою визначено, що свідком у справі про порушення митних правил може бути будь-яка особа, якщо є підстави вважати, що їй відомі обставини, що підлягають встановленню у справі про порушення митних правил. За викликом органу, посадова особа якого здійснює провадження у справі про порушення митних правил, свідок зобов`язаний з`явитися у призначений час до цього органу і дати детальні та правдиві пояснення, повідомити все відоме йому у справі та відповісти на поставлені запитання. Свідок має право: 1) давати показання рідною мовою або іншою мовою, якою він вільно володіє, і користуватися допомогою перекладача; 2) заявляти відвід перекладачу; 3) знати, у зв`язку з чим і в якій справі він опитується; 4) власноручно викладати свої показання в протоколі опитування; 5) обирати за власним бажанням захисника під час опитування чи проведення інших процесуальних дій за своєю участю відповідно до цього Кодексу та на іншу правову допомогу в порядку, встановленому законом, а також відмовитися від запрошеного ним захисника. Захисник може запрошуватися свідком, його законним представником, а також іншими особами на його прохання чи за його згодою; 6) користуватися нотатками і документами при дачі пояснень у тих випадках, коли показання стосуються будь-яких розрахунків та інших даних, які йому важко тримати в пам`яті; 7) відмовитися давати пояснення щодо себе, членів сім`ї та близьких родичів, а також у разі, якщо у нього немає можливості вільно, без неправомірних обмежень, отримати правову допомогу в обсязі і формах, як він того потребує, в тому числі запросити захисника; 8) знайомитися з протоколом опитування і клопотати про внесення до нього змін, доповнень і зауважень, власноручно робити такі доповнення і зауваження; 9) оскаржувати дії посадової особи митного органу, яка проводила опитування, в порядку, встановленому цим Кодексом; 10) одержувати відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень. У разі наявності відповідних підстав свідок має право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, передбачених законом.

Отже, письмові пояснення свідків, зазначених в оскаржуваній постанові не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 272 КУпАП та ст.504 МК України, оскільки такі пояснення зібрані в спосіб, який не передбачений при провадженні в справах про порушення митних правил.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні, а відповідач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів, що вказана вище валюта перебувала у позивача ОСОБА_1 чи в його речах, тобто переміщувалася таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")" і не була ним задекларована.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд відхиляє докази та доводи представника відповідача, що доказами переміщення позивачем ОСОБА_1 валюти через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")" в розмірі 319650 євро підтверджується листами митних органів Румунії 11.12.2023 №CJR-DRV-12531-3 та від 15.02.2024 №CJR-DRV-1200-1, оскільки даними доказами підтверджується факт недекларування позивачем ОСОБА_1 вказаної вище валюти в розмірі 319650 євро на території Румунії- в пункті пропуску «Халмеу», а не на митній території України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що позивач ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про валюту в розмірі 319650 євро, які переміщувалися ним через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")" саме в зоні митного контролю на території України, представник відповідача в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що вказана вище валюта переміщувалася саме позивачем через митний кордон України.

Отже, суд вважає, що обвинувачення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ґрунтується на такому припущенні: якщо він не задекларував валюту розмірі 319650 Євро на території Румунії, що підтверджено відповідними листами митних органів Румунії та не заперечується ОСОБА_1 , то він мав дану суму валюти при собі на території України, де також її не задекларував, і для цього достатньо письмових пояснень двох пасажирів, які не давали пояснень в статусі свідків, а особи інших пасажирів хоча і були встановлені, проте їх пояснення не були отримані, та листів митних органів Румунії про недекларуваня позивачем валюти на території Румунії.

Крім того, з матеріалів справи № 717/1991/24 вбачається, що 17 грудня 2022 року до Закарпатської митниці надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_4 №23/844-22-Вих. від 17 грудня 2022 року, у якому було зазначено, що від прикордонного уповноваженого на румунсько - українському державному кордоні стало відомо, що 14.12.2022 року о 06:30 прибув транспортний засіб марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 від керування громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . У вищевказаного громадянина виявлено не задекларовану грошову суму в розмірі 319650 євро.

23 грудня 2022 року заступником начальника відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці було складено доповідну записку у якій зазначено про те, що 14.12.2022 року на офіційному веб-сайті Митної служби Румунії опубліковано прес-реліз, у якому зазначається, що в ході спеціальних дій митного контролю затримано громадянина України , який керував транспортним засобом зареєстрованим в Україні, у якого виявлені не задекларовані кошти в сумі 319650 євро у рюкзаку з особистими речами. Підчас перевірки встановленого, що в період з 01.01.2022 року по 19.12.2022 року ОСОБА_18 в зоні діяльності Закарпатської митниці готівкові кошти в сумі , що перевищує еквівалент 10 000 євро не декларувалися. Ініційовано питання щодо направлення запиту до митних органів Румунії з метою отримання інформації щодо документального підтвердження або спростування факту виявлення уповноваженими органами Румунії при переміщенні через митний кордон України не задекларованих готівкових коштів в сумі 319 650 євро 14.12.2022, які знаходились у транспортному засобі з державним реєстраційним номерним знаком України НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Згідно ч.1 ст. 491МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Згідно зі статтею 558 МК України правоохоронні органи зобов`язані письмово повідомляти митні органи про виявлені ними порушення митних правил або контрабанду.

Суд вважає, що підставою для початку провадження в справі про порушення митних правил ОСОБА_1 щодо вчинення позивачем порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.471 МК України були лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 грудня 2022 року №23/844-22 Вих. про виявлення у ОСОБА_2 незадекларованих коштів в сумі 319,650 євро та доповідна записка заступника начальника відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці №7.7-25-25/15/-225 від 23 грудня 2022 року щодо виконання резолюції в.о. начальника Закарпатської митниці на листі ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2022 №23/844/22-Вих, проте протокол про порушення митних прави №0220/30500/24 був складений працівником Закарпатської митниці лише 09.04.2024 року та лише 20 червня 2024 року прийнято постанову у справі про порушення митних правил №0220/30500/24, яка в подальшому була скасована судом, тобто майже через півтора року після виявлення відповідачем порушення митних правил.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 149/2498/17, і якій колегія суддів зазначила, що початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід також вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

За змістом п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи передбачених законом строків накладення адміністративних стягнень.

Суд відхиляє доводи представника позивача, що станом на 01.10.2025 року не закінчився шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення за постановою №0220/30500/24 від 01.10.2025 року, оскільки відповідач виявив порушення митних правил в період з 17 грудня 2022 року по 23 грудня 2022 року, а адміністративне стягнення накладено вперше лише 09.04.2024 року, а повторно адміністративне стягнення накладено оскаржуваною постановою 01.10.2025 року.

Також, суд відхиляє доводи представника позивача, що станом на 01.10.2025 року не закінчився шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення за постановою №0220/30500/24 від 01.10.2025 року, так як строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом, оскільки суд вважає, що дана норма закону - ст.467 МК України поширюється на справи про порушення митних прави, які розглядаються судом відповідно до ч.2 ст. 522 МК України, згідно якої справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, частиною третьою статті 471, статтями 472, 473, 476, частиною шостою статті 481, статтею 481-1, статтями 482-485 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються місцевими загальними судами, а не на справи, предметом розгляду яких є постанови митних органів про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил в порядку КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а також докази, надані учасниками справи, в тому числі письмові докази, наявні в матеріалах справи № 717/1991/24, враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і слід скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0220/30500/24 від 01.10.20205 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 471 Митного кодексу України, тобто скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного вище та на підставі ст. 8, 19,62,63 Конституції України, керуючись ст.9-11, ст.ст,247,251,272,278-280 КУпАП, ст. ст. 8-10,467, 471, 486,487,491,495,504,510,582,531,558 Митного кодексу України, ст. ст. 77, 132,134,143, 241- 246, 255, 268-272, 286 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0220/30500/24 від 01.10.20205 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1.3 ст. 471 Митного кодексу України, тобто скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст рішення складено 7 листопада 2025 року.

Суддя Телешман О.В.