Справа № 607/14481/25
Суддя: Якімець Т. І.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2025 Справа №607/14481/25 Провадження №2-а/607/612/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

У С Т А Н О В И В:

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

11 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2025 року № 981/2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), винесеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 (далі постанова № 981/2) і закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також стягнути судові витрати

(а.с. 1 16).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 07 липня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 була розглянута адміністративна справа щодо нього, його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення виді у штрафу.

Позивач вказує, що з цими діями відповідача не згідний, вважає рішення про визнання його винним та притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію протиправним та прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства України.

ОСОБА_1 , з-поміж іншого зазначає, що відповідачем порушено вимоги законодавства, адже, посадова особа відповідача під час розгляду цієї справи взагалі не спробувала з`ясувати, чи є в його діях склад адміністративного порушення та чи є вина у скоєному. Розгляд справи носив формальний характер, посадова особа неналежним чином ознайомилась з матеріалами справи, не ознайомила позивача з його правами передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, а рішення про визнання останнього винуватим було прийнято наперед, ще до розгляду справи, що підтверджується датою реєстрації постанови в службі діловодства відповідача, яка стоїть на кутовому штампі першої сторінки постанови 04 липня 2025 року, хоча розгляд справи відбувався 07 липня 2025 року. Під час розгляду справи йому оголосили зміст вже готової постанови, тобто сам розгляд справи носив формальний характер і вже ні на що не міг вплинути. Посадова особа відповідача в порушення вимог статті 279 КУпАП після початку розгляду адміністративної справи не роз`яснила йому, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права та обов`язки. Підпис останнього у відповідній графі постанови відсутній. ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення без наявності належних доказів вини. Відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження винуватості позивача у скоєному правопорушенні. Єдиним документом, наданим відповідачем як доказ вини, є лише протокол про адміністративне правопорушення № 885/1 від 30 червня 2025 року, складений посадовою особою відповідача, яка проводила планову перевірку організації ведення військового обліку в КНП «ТРЦ ПМСД», де він тільки 1 (перший) день тимчасово виконував обов`язки директора.

Таким чином, на думку ОСОБА_1 , в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували порушення позивачем вимог статей 1, 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232), абзаців 11, 12 частини першої статті 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543). Також порушень цих нормативних актів не було зафіксовано і під час перевірки ведення військового обліку в КНП «ТРЦ ПМСД». Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 вважає, що жодним чином не було порушено законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

2. Стислий зміст відзиву на позовну заяву

ІНФОРМАЦІЯ_3 своїм правом на відзив, що передбачене статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), не скористався.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2025 року відкрито провадження у цій адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 46, 47).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання, однак, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 53, 94).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 950, № 205, № 244, № 561, № 715 (а.с. 54, 55, 59, 95,96).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з урахуванням вимог частин першої, п`ятої статті 205, частини третьої статті 268 КАС України вважає можливим провести розгляд справи без участі осіб, які беруть участь у справі, оскільки матеріали містять достатньо інформації для вирішення спору.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 32 від 23 лютого 2022 року, Комунальне некомерційне підприємство Великоберезовицької селищної ради «Тернопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», , зареєстровано 23 лютого 2022 року, директором якого є ОСОБА_4 (а.с. 17, 18, 85).

Наказом директора КНП «ТРЦ ПМСД» «Про призначення відповідального за ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та бронювання військовозобов`язаних за підприємством на період мобілізації та воєнного часу» від 01 січня 2025 року № 1, ОСОБА_5 , інспектора з кадрів, призначено з 01 січня 2025 року відповідальною за ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та бронювання військовозобов`язаних за підприємством на період мобілізації та воєнного часу. На період відсутності (відпустка, лікування, відрядження) ОСОБА_5 обов`язки щодо ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та бронювання військовозобов`язаних покласти на ОСОБА_6 , оператора з обробки інформації та програмного забезпечення (а.с. 26, 84).

Згідно додатку 12 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487), відомість оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у КНП ВСР «ТРЦПМСД» станом на 01 січня 2025 року підписана в.о. особи, відповідальної за ведення військового обліку ОСОБА_7

(а.с. 19, 90).

У матеріалах справи наявний графік звіряння облікових даних списків персонального обліку з їх військо-обліковими документами у 2025 році, затверджений наказом директора КНП «ТРЦ ПМСД» від 01 січня 2025 року № 1, складеного в.о. особи, відповідальної за ведення військового обліку ОСОБА_7 (а.с. 20а, 88).

Перспективний план роботи відповідальної особи з військового обліку призовників і військовозобов`язаних на 2025 рік, затверджений наказом директора КНП «ТРЦ ПМСД» від 01 січня 2025 року № 1, складений в.о. особи, відповідальної за ведення військового обліку ОСОБА_7 (а.с. 28, 29, 86).

14 січня 2025 року за вих. № 5 КНП «ТРЦ ПМСД» надіслало до ІНФОРМАЦІЯ_2 списки військовозобов`язаних працівників КНП «ТРЦ ПМСД» з додатками станом на 01 січня 2025 року (а.с. 42).

Наказом по особовому складу директора КНП «ТРЦ ПМСД» «Про прийом на роботу» від 15 січня 2025 року № 6-ОС, прийнято ОСОБА_8 на роботу, на посаду інспектора з кадрів за строковим трудовим договором на час тимчасової відсутності основного працівника з 16 січня 2025 року строком на 3 місяці з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 26а, 87).

Наказом директора КНП «ТРЦ ПМСД» «Про призначення відповідального за ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та бронювання військовозобов`язаних за підприємством на період мобілізації та воєнного часу» від 16 січня 2025 року № 29, ОСОБА_8 , інспектора з кадрів, призначено з 16 січня 2025 року відповідальною за ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та бронювання військовозобов`язаних за підприємством на період мобілізації та воєнного часу. На період відсутності (відпустка, лікування, відрядження) ОСОБА_8 обов`язки по веденню військового обліку призовників і військовозобов`язаних та бронювання військовозобов`язаних покласти на ОСОБА_6 , оператора з обробки інформації та програмного забезпечення (а.с. 27, 83).

Розпорядженням селищного голови «Про надання відпустки ОСОБА_4 » від 26 червня 2025 року № 107-КВ надано ОСОБА_4 директору КНП «ТРЦ ПМСД» частину основної щорічної відпустки за період роботи з 01 липня 2024 року по 31 січня 2025 року на 7 календарних днів з 30 червня 2025 року по 06 липня 2025 року. На період відпустки ОСОБА_4 , обов`язки директора КНП «ТРЦ ПМСД» покладено на ОСОБА_1 (а.с. 41, 92).

Наказом про відпустки від 26 червня 2025 року №96-в надано директору КНП «ТРЦ ПМСД» ОСОБА_4 частину основної щорічної відпустки за період роботи з 01 липня 2024 року по 31 січня 2025 року на 7 календарних днів з 30 червня 2025 року по 06 липня 2025 року. Тимчасове виконання обов`язків директора КНП «ТРЦ ПМСД» на період з 30 червня 2025 року по 06 липня 2025 року покладено на юрисконсульта Андрія Панченка (а.с. 30, 77, 91).

Відповідно до додатку 12 до Порядку № 1487, відомість оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у КНП ВСР «ТРЦПМСД» станом на 30 червня 2025 року підписана особою, відповідальною за ведення військового обліку ОСОБА_9 та т.в.о. директора ОСОБА_10 (а.с. 20, 89).

У Журналі обліку результатів перевірок стану військового обліку призовників і військовозобов`язаних та звіряння їх облікових даних з даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки КНП ВСР « ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30 червня 2025 року про планову перевірку з організації введення військового обліку (а.с. 21 23).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 885/1 від 30 червня 2025 року вказано, що 30 червня 2025 року проведено планову перевірку з організації ведення військового обліку. В ході перевірки встановлено: відомість оперативного обліку військовозобов`язаних (додаток 12) ведеться з порушенням, зокрема: у відомість не вносять зміни протягом встановленого терміну, графік звірянь відсутній на момент перевірки, підтверджень щодо проведення звірянь військово-облікових даних в 2024 році немає, проте, звірку проведено в 2023 році, методологічне забезпечення складено, проте не затверджено в установленому законом порядку, відповідальна посадова особа не пройшла курси підвищення кваліфікації відповідно сертифікати відсутні, наказ керівника щодо направлення посадової особи на момент перевірки відсутній, таким чином, вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП (а.с. 31, 32, 76).

Актом перевірки стану військового обліку у КНП ВСР «ТРЦПМСД» від 30 червня 2025 року № 89, затвердженого начальником Тернопільської районної військової адміністрації Ярославом Матвійчуком 23 липня 2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно керівника підприємства складено протокол про вчинення в особливий період адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП (а.с. 73 75).

01 липня 2025 року ОСОБА_1 надіслав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_2 , які ними отримано 02 липня 2025 року (а.с. 24, 78).

В поясненнях особи, яку притягують до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив закрити відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 33 37, 79 82).

04 липня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за вих. № 16093 повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд матеріалів та оголошення постанови у провадженні про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП відбудеться 07 липня 2025 року о 11:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25, 93).

Постановою у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП (вчиненого в особливий період) № 981/2 від 04 липня 2025 року, визнано громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі

34 000 гривень (а.с. 37 40, 69 72).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Конституція України встановлює: права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3); в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8).

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди (частина п`ята статті 125 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Конституційний Суд України, у Рішенні від 24 червня 2020 року №6-р(II)/2020, виснував, що складовим елементом конституційного принципу верховенства права в розумінні статті 8, частини другої статті 55 Конституції України є доступ особи до суду з метою здійснення судового контролю щодо законності та правомірності усіх рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, оскільки в результаті такої діяльності публічної влади можливе свавільне втручання у права, свободи будь-якої фізичної чи юридичної особи (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

У Рішенні від 01 березня 2023 року №2-р(II)/2023 Конституційний Суд України наголосив, що здійснення публічної влади в добропорядний спосіб вимагає того, щоб особі було надано можливість у дієвий спосіб оскаржувати акти органів публічної влади, їх посадових і службових осіб, їхні дії або бездіяльність, завдяки чому забезпечується підзвітність цих органів та їх посадових і службових осіб за ухвалені ними рішення, учинені дії або бездіяльність. Тому адміністративне судочинство є стрижневим елементом демократичного врядування, а його дієвість засадничою для будь-якого суспільства, ґрунтованого на правовладді. У захисті людських прав та додержанні правовладдя ключовим елементом є право особи оскаржувати рішення, дії або бездіяльність органів публічної влади, їх посадових і службових осіб у спосіб використання справедливих процесуальних приписів права в кожному випадку, коли внаслідок ухвалення таких рішень, учинення дій або бездіяльності зазнають порушення права, свободи та інтереси особи. Призначення національної системи адміністративного судочинства полягає в тому, щоб забезпечити судовий контроль щодо рішень, дій або бездіяльності органів публічної влади, їх посадових і службових осіб відповідно до процедури, узгідненої з вимогами справедливого судового розгляду (абзаци третій п`ятий пункту 5 мотивувальної частини).

У цьому ж Рішенні орган конституційного контролю резюмував: «в юридичних відносинах між особою з одного боку, і державою (в особі органів державної влади) та іншими органами публічної влади із другого, особа завжди є слабшою стороною. Саме тому в державі, керованій правовладдям, мають діяти адміністративні суди, метою діяльності яких є захист особи супроти держави» (абзац другий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини).

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами частини п`ятої статті 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), визначено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України №3 від 01 січня 2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05 січня 2024 року №36/41381 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Статтею 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Цією статтею КУпАП встановлені кваліфіковані та особливо кваліфіковані склади цього проступку. Так, частиною другою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Частиною ж третьою цієї статті КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII (далі Закон № 1932) особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17 березня 2014 року оприлюднено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до статті 17 Закону № 1932 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина перша); громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством (частина друга); громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства (частина третя).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон № 3543.

Основний нормативно-правовий акт, який регулює правила ведення військового обліку на підприємстві, є Порядок № 1487.

Відповідно до пункту 80 Порядку № 1487 ТЦК та СП перевіряють стан військового обліку на підприємствах відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів.

За загальним правилом така перевірка здійснюється один раз на чотири роки, однак є винятки.

Якщо на підприємствах працюють військовозобов`язані, які заброньовані за цим підприємством на період мобілізації та на воєнний час, а також військовозобов`язані, яким видані мобілізаційні розпорядження, то такі підприємства перевірятимуться щороку (у тому числі позапланово).

Однак у приписах наданих відповідачем зазначено, що проводиться планова перевірка стану ведення персонального військового обліку на даних товариствах.

Перевірка стану організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів проводиться за питаннями зазначеними у додатку 31 Порядку № 1487 (пункт 82 Порядку № 1487).

Питання перевірки доводяться до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які включені до відповідних планів перевірки, не пізніше ніж за 10 днів до її початку.

Якщо підприємство не було повідомлене у строки, визначені чинним законодавством, це порушення процедури проведення перевірки стану ведення військового обліку.

Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач повідомив позивача належним чином про початок здійснення перевірки.

У разі неможливості виконання відповідних планів з перевірки стану організації та ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях внаслідок обставин непереборної сили проводиться документальна перевірка шляхом надсилання до таких органів, підприємств, установ та організацій письмових запитів щодо отримання інформації, перелік якої визначено пунктом 17 додатка 31 до Порядку № 1487.

За результатами документальної перевірки складаються акти, які в 30-денний строк з дня отримання відповідей на письмові запити надсилаються державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам та організаціям, а також відповідним органам військового управління Збройних Сил для реагування і вжиття заходів згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 17 Додатку 31 до Порядку № 1487, у разі проведення документальної перевірки стану організації та ведення військового обліку (у зв`язку з фізичною неможливістю проведення планової перевірки) до визначених об`єктів перевірки надсилається запит щодо подання до відповідних державних органів, підприємств, установ і організацій:

положення про підрозділ, функціональні обов`язки (інструкції) посадових осіб об`єкта перевірки, які визначені відповідальними за організацію та ведення військового обліку, а також організацію бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, положення про структурні підрозділи державних органів, органів місцевого самоврядування, що забезпечують функціонування системи військового обліку у відповідній сфері управління (галузі економіки);

копії наказу про призначення посадових осіб, відповідальних за ведення військового обліку;

списків призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на персонально-первинному військового обліку;

списків персонального військового обліку;

списків військовозобов`язаних та резервістів, яким видано мобілізаційні розпорядження;

списків військовозобов`язаних, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час;

відомості оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

інших документів з питань військового обліку.

Голови комісій (заступники голови комісії), що проводять перевірку, на початку її проведення доводять до відома керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій плани роботи, а після завершення оголошують результати перевірки, які вносять до журналів обліку результатів перевірки (пункт 85 Постанови №1487).

Таким чином, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: проводять щороку відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів перевірки стану організації та ведення військового обліку на підприємствах, в установах та організаціях; складають за результатами перевірки акти, які в двадцятиденний строк з дня закінчення перевірки надсилають до державних органів, підприємств, установ та організацій, що перевірялися, а також до обласних, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для реагування і вжиття заходів згідно із законодавством; результати перевірок вносяться до журналів обліку результатів перевірок (додаток 9 до Порядку № 1487) і журналу обліку перевірок стану військового обліку районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (додаток 30 до Порядку № 1487), який після закінчення зберігається сім років.

Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, у яких проведено перевірку стану військового обліку, організовують та забезпечують усунення виявлених недоліків. Про вжиті заходи та усунення недоліків зазначені керівники інформують у 30-денний строк з дня отримання результатів перевірки керівника органу, підприємства, установи та організації, який проводив перевірку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: Розпорядження селищного голови «Про надання відпустки ОСОБА_4 » від 26 червня 2025 року № 107-КВ та Наказу про відпустки від 26 червня 2025 року № 96-в надано ОСОБА_4 , директору КНП «ТРЦ ПМСД», частину основної щорічної відпустки за період роботи з 01 липня 2024 року по 31 січня 2025 року на 7 календарних днів з 30 червня 2025 року по 06 липня 2025 року. На період відпустки ОСОБА_4 , обов`язки директора КНП «ТРЦ ПМСД» покладено на ОСОБА_1 .

Проте, неможливо достеменно встановити, що ОСОБА_1 виконує повноцінно функції директора КНП «ТРЦ ПМСД», оскільки не представлено внутрішніх документів підприємства, які обов`язки та права покладаються на тимчасово виконуючого обов`язки директора.

Крім того, оскаржувана постанова № 981/2 містить невідповідність щодо складення її дати, адже, постанова винесена 04 липня 2025 року, однак, у матеріалах справи міститься повідомлення від 04 липня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 за вих. № 16093, яким повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд матеріалів та оголошення постанови у провадженні про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП відбудеться 07 липня 2025 року о 11:00 год. в приміщенні ТР ТЦК та СП.

Як встановлено в судовому засіданні, а також підтверджується матеріалами справи першочергово порушена процедура проведення перевірки, яка передбачена Порядком № 1487, а також, не встановлені чітко обов`язки тимчасово виконуючого обов`язки директора та у постанові № 981/2 міститься невідповідність щодо складення її дати.

Крім того, з огляду а те, що міститься невідповідності щодо складення постанови та фактичного її розгляду, що ставить під сумнів дотримання відповідачем процедури розгляду та постановлення відповідного рішення.

Водночас Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року (справі № 337/3389/16-а), сформульовано правову позицію відповідно до якої постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений; таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Так, відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З наведених вище вимог щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що такі обов`язково повинні містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що наведені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року (справа № 524/5536/17), від 30 травня 2018 року (справа № 337/3389/16), від 17 липня 2019 року (справа № 295/3099/17) та від 05 березня 2020 року (справа № 607/7987/17).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення (див., постанову Верховного Суду від 21 грудня 2018 року, справа № 263/15738/16-а).

Як було зазначено, судом встановлено, що постанова № 981/2 була постановлена 04 липня 2025 року, утім у матеріалах справи наявне повідомлення ОСОБА_1 від 04 липня 2025 року № 16093 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 про те, що розгляд матеріалів та оголошення постанови відбудеться 07 липня 2025 року. Тож суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідачем порушено вимоги законодавства, оскільки останнім під час розгляду цієї справи не було з`ясовано, чи є в його діях склад адміністративного порушення та чи є вина у скоєному; розгляд справи носив формальний характер, посадова особа неналежним чином ознайомилась з матеріалами справи, не ознайомила позивача з його правами передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.

Суд констатує, що відповідач належним чином не обґрунтував наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , зокрема щодо до того, чи є винною його поведінка як т.в.о директора КНП «ТРЦ ПМСД».

За встановлених у цій справі обставин, суб`єкт владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановив всіх обставин справи та не надав їм належної оцінки.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з суттєвими порушеннями норм КУпАП та частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Відповідно до статті 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідачем не дотримано вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, чи повідомлялося підприємство про проведення перевірки, яка передбачена Порядком №1487, а також, не встановлені обов`язки тимчасово виконуючого обов`язки директора; постанова № 981/2 постановлена з порушенням процедури та порядку винесення такого рішення під час розгляду справи не було належним чином з`ясовано, чи є в діях особи склад адміністративного порушення та чи є вина у скоєному; розгляд справи носив формальний характер, посадова особа не забезпечила ознайомлення позивача з його правами передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. Тож суд вважає, що справу слід надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі статей 7, 9, 210-1, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 283, 288, 289 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 19, 20, 70, 72 77, 79, 122, 139, 241 246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04 липня 2025 року № 981/2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

2. Постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04 липня 2025 року № 981/2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати, а матеріали справи надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

7. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 листопада 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса місця знаходження:

АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяТ. І. Якімець