Справа № 331/4775/25
Суддя: Фісун Н. В.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/4775/25
Провадження № 2-а/331/76/2025
РІШЕННЯ

іменем України

03.11.2025

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі судді Фісун Н.В., при секретарі Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

Встановив:

19.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 10/03-25/09 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з постановою, його було притягнуто до відповідальності за "порушення правил військового обліку, яке полягає в тому, що військовозобов`язаний своєчасно не проходив військово-лікарську комісію".

21.07.2025 року головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві було відкрито виконавче провадження № 78499890 для примусового виконання зазначеної постанови.

Зазначає, що він проходив ВЛК в січні 2023 року, що підтверджується довідкою ВЛК від 05.01.2023р., якою він був визнаний обмежено придатним до військової служби.

При цьому, після спливу однорічного строку з моменту проходження вказаної ВЛК (тобто після 06.01.2024р.), він жодних повісток/направлень для проходження нового ВЛК не отримував.

Персональні данні оновив вчасно, жодних застережень в особистому кабінеті військовозобов`язаного не має.

Позивач, як особа, яка була визнана обмежено придатною, мав самостійно звернутися до відповідного ТЦК та СП для отримання направлення на ВЛК та пройти таке ВЛК до 05.06.2025р. При цьому 10.03.2025р. він пройшов черговий медичний огляд ВЛК.

Згідно Довідки військово-лікарської комісії від 01.03.2025р. № 2025-0310-1107 був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Відповідачем, під час винесення оскаржуваної постанови, не було доведено, що він викликався для проходження ВЛК, шляхом вручення повістки, на яку позивач не з`явився.

Таким чином, враховуючи відсутність повісток на ім`я ОСОБА_2 із викликом до ТЦК та СП після 06.01.2024р., враховуючи його статус особи обмежено придатної до військової служби, та проходження останнього ВЛК в строк до 05.06.2025р. відсутні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210 КУАП.

Щодо строків звернення із даним позовом слід зазначити наступне.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/03-25/09 від 10.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень за частиною 3 статті 210 КУпАП позивач не отримував.

Про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не повідомлявся. Заяву про те, що він згодний на притягнення його до адміністративної відповідальності не подавав.

22.07.2025р. ОСОБА_2 дізнався про блокування коштів на банківських картах (в тому числі на картці з отримання заробітної плати військовослужбовця).

За інформацією банківських установ, зокрема АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач встановив, що блокування карток відбулось на підставі постанови державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві.

З метою з`ясування обставин справи він звернувся за правовою допомогою. Адвокатом Лєшковим Г.Ю., в його інтересах 25.07.2025р. було направлено адвокатський запит до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням надати підставу порушення виконавчого провадження.

30.07.2025р. адвокатом Лєшковим Г.Ю. було отримано відповідь на адвокатський запит від Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 76073 про перебування у відділі на виконанні виконавчого провадження № 78499890 з примусового виконання Постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/03-25/09 від 10.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень на ОСОБА_2 за частиною 3 статті 210 КУпАП. До відповіді було додано копію оскаржуваної постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/03-25/09 від 10.03.2025р

Просить визнати поважними причини пропуску строку звернення з даним позовом та поновити строк оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/03-25/09 від 10.03.2025р. та прийняти дану позовну заяву до розгляду. Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/03-25/09 від 10.03.2025р. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП - закрити.

Ухвалою суду від 27.08.2025 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито провадження по справі, надано відповідачу строк п`ять днів з дня отримання ухвали для надання відзиву

Відзив до суду не надходив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гутарін Я.М. на задоволенні позову наполягали.

Представник відповідача до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судової повістки до особистого кабінету підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Щодо строків звернення із даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачений обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Судом встановлено, що 10.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 10/03-25/09 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень

Разом з тим, з позовом до суду ОСОБА_2 звернувся 19 серпня 2025 року, тобто з пропуском строку на оскарження.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду, визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

ОСОБА_2 надав до суду довідку командиру Військової частини НОМЕР_1 , згідно якої з 12.03.2025 року по теперішній час перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у пункті 52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Таким чином, аналізуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що причини пропущення строку щодо оскарження постанови №10/03-25/09 від10.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення є поважними, а тому наявні підстави для поновлення строку на оскарження постанови.

Щодо визнання протиправної та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/03-25/09 від 10.03.2025р., закриття провадження по справі суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 210 КУпАП (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Зокрема, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 210 КУпАП).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 210 КУпАП).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210 КУпАП).

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, притягнення до відповідальності за статтею 210 КУпАП відбувається саме територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Таким чином, враховуючи вимоги зазначеного абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абз. 2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2);

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Абзацом 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX (надалі Закон №3633-ІХ) встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже вказані норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити свої персональні дані з 17.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме:

- через центр надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

- у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 10/03-25/09 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень

Також, суд звертає увагу, що у спірній постанові зазначено «Враховуючи, що громадянин ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210 КУПАП, накласти штраф у розмірі 25500 грн.», разом з тим суд зазначає, що дії позивача було кваліфіковано саме за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено штраф фактично в межах санкції ч. 3 ст. 210 КУпАП, як за правопорушення.

Тобто, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім законодавства щодо правил військового обліку вчинене в особливий період.

У відповідності до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За правилами статті 1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

При цьому, статтею 251 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Матеріали справи містять копію постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в якій зафіксовано порушення позивачем ЗУ «Про військовий облік та військову службу», однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, оскільки суперечить стандартам доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

04.05.2024 набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Пунктом 2 Розділу II. «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного закону установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

З набранням чинності 04.05.2024 Закону України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Позивачем надано до суду довідку військово-лікарської комісії від 05.01.2023 року, згідно якої ОСОБА_2 визнаний обмежено придатним до військової служби, довідку військово-лікарської комісії від 10.03.2025 року, згідно якої ОСОБА_2 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Позивачем надано витяг з системи «Резерв+», де наявна інформація про те, що військово-обліковий документ вже доступний. Враховуючи статус особи ОСОБА_2 обмежено придатним до військової служби, та проходження останнього ВЛК в строк до 05.06.2025р. відсутні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210 КУАП.

В той же час, що відповідачем обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України щодо доведення правомірності свого рішення не виконано.Не було надано доказів невиконання позивачем вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Суд приходить до висновку про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП . З цих підстав суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити.

Керуючись ст. 5, 6, 77, 139, 242, 245, 246, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення з даним позовом до суду та поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/03-25/09 від 10.03.2025р.

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/03-25/09 від 10.03.2025р. 3

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2025 року.

Суддя Н.В.Фісун