Справа № 358/930/25
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 358/930/25 Суддя першої інстанції: Романенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Файдюка В.В.,

суддів - Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, поліцейського відділення поліції №2 (м. Богуслав) Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Стоматова Максима Вячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач-1, ГУ НП в Київській області), поліцейського відділення поліції №2 (м. Богуслав) Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Стоматова М.В. (далі - відповідач-2, поліцейський Стоматов М.В.), яким просив:

- постанову поліцейського відділення поліції №2 (м. Богуслав) Обухівського РУП ГУНП в Київській області сержанта поліції Стоматова М.В. від 12 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №4713825, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, скасувати;

- справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, недоведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначив, що відмовився пред`явити поліцейському посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб оскільки заперечував факт керування транспортним засобом, а тому мав факт відмови від пред`явлення документів, а не їх відсутність.

Зверну увагу суду на те, що в описі суті та обставин правопорушення не зазначено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , а в оскаржуваній постанові не зазначено докази що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, місце вчинення правопорушення зазначено без прив`язки до відповідного будинку, місця на вулиці Ярослава Шинкаренка.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Київській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що наданими до суду доказами спростовуються доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зверну увагу суду на те, що апелянт не заперечує обставину не надання працівникам поліції посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Відзиву на апеляційну скаргу від поліцейського відділення поліції №2 (м. Богуслав) Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Стоматова М.В. не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12 травня 2025 року поліцейським відділення поліції №2 (м. Богуслав) Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Стоматова М.В. винесено постанову серія ЕНА №4713825 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 12 травня 2025 року о 13:47 год. керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на вимогу працівника патрульної поліції позивач не пред`явив документи, визначені п. 2.1 ПДР України, а отже в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язок водія мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії закріплений також в ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ та у пп. "а" п. 2.1 ПДР України.

Таким чином, порушення учасником дорожнього руху вимог пп. "а" п. 2.1 ПДР України тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відеозапису з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського наданого відповідачем до суду першої інстанції, позивач на неодноразову вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Крім того, зазначена обставина підтверджується апелянтом в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив про те, що відмовився надавати працівнику поліції посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб оскільки заперечував факт керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи ГУ НП в Київській області до відзиву на позовну заяву надано відеозаписи на підтвердження обставин викладених у відзиві та постанові від 12 травня 2025 року серія ЕНА №4713825, а саме відеозапис з автомобільного відео реєстратора службового автомобіля 2_325760799 та відеозапис з нагрудної камери поліцейського export-qw9ix.

Згідно з відеозаписом 2_325760799 з 0:45 сек. по 0:59 сек. зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 автомобільною дорогою, водночас на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського export-qw9ix о 0:10 сек. зафіксовано, як позивач відходить від дверей водія автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського export-qw9ix зафіксовано неодноразове ознайомлення працівниками поліції позивача з фактом керування ним вказаним транспортним засобом.

Отже, враховуючи встановлені обставини, доводи апелянта про недоведеність обставин керування ним вказаним транспортним засобом та відсутність підстав для пред`явлення документів передбачених п. 2.1 ПДР України є необґрунтованими та спростовуються наданими відповідачем доказами.

Посилання апелянта на ту обставинну, що надані відповідачем відеозаписи є неналежними доказами та не повинні враховуватись судом, оскільки відповідно до ч. 9 ст. 79 КАС України та ч. 3 ст. 162 КАС України не були надіслані позивачу, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.

Згідно з ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Частиною 3 ст. 162 КАС України передбачено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відзив та додатки до нього, зокрема відеофайли 2_325760799 та export-qw9ix, доставлені 19 червня 2025 року о 15:30 год. до електронного кабінету ЄСІТС адвоката Ящука Л.А., що відповідно до ордеру серія АІ №1916105 від 05.06.2025 представляв інтереси ОСОБА_1 в Богуславському районному суді Київської області.

Колегія суддів зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України та законних вимог працівників поліції.

Пазом з тим, указані апелянтом недоліки оформлення оскаржуваної постанови, не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо ним вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 826/11623/16 та від 14 серпня 2018 року у справі № 826/15341/15.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відтак підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богуславського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення виготовлено 06 листопада 2025 року.