Справа № 200/6088/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року справа №200/6088/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Гуревича Родіона Геннадійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року по справі №200/6088/25 (суддя І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

- визнання протиправними дій щодо припинення нарахування пенсії за період з 01 січня 2024 року;

- зобов`язання відновити нарахування та виплатити заборгованість по пенсії, яка виникла за період з 01 січня 2024 року по даний час.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року вказаний позов був залишений без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.

15 серпня 2025 року представником позивача адвокатом Гуревичем Родіоном Геннадійовичем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви до якої додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 968,96 гривень, проте не надано нової заяви про поновлення строку звернення до суду із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку і доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову, установлених ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вказаної ухвали, представником позивача надано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 визнано неповажними підстави, вказані представником позивача у клопотанні про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду.

Повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог заявлених поза межами строку звернення до суду, а саме: з 01.01.2024 року по 31.01.2025 року.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач наголошує на тому, що згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Судом не враховано, що в цій справі позивач не звертався до Управління ПФУ щодо проведення перерахунку пенсії та не оскаржував дії чи бездіяльність Управління ПФУ. У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з позовом у зв`язку із тим, що пенсійний орган не виплатив нараховані суми пенсії, які не є спірними. Відтак, застосуванню підлягають спеціальні строки, встановлені ст. 87 Закону № 1788-ХІ, ст. 46 Закону № 1058-ІV та ст. 51 Закону № 2262-ХІІ, а не строки, передбачені ст. 122 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За правилами статей 123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, норми КАС України передбачають можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003року № 1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18 визначено поняття «нарахованої пенсії», згідно з яким пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас, пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

У свою чергу, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону № 1058-IV, визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Отже, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон № 1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року по справі №510/1286/16-а дійшла висновку про те, що норми статті 87 Закону №1788-ХІІ, статті 46 Закону № 1058-ІV і статей 51, 55 Закону № 2262-ХІІ (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Як встановлено судом, в межах цієї справи позивачем заявлені вимоги про визнання протиправними дій щодо припинення нарахування пенсії за період з 01 січня 2024 року; зобов`язання відновити нарахування та виплатити заборгованість по пенсії, яка виникла за період з 01 січня 2024 року по даний час.

Отже, у справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з позовом у зв`язку із тим, що пенсійний орган не виплатив нараховані суми пенсії, які не є спірними.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що в межах спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні строки, встановлені ст. 87 Закону № 1788-ХІ, ст. 46 Закону № 1058-ІV, а тому судом першої інстанції безпідставно прийнято ухвалу про повернення позовної заяви.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з порушенням процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гуревича Родіона Геннадійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року у справі №200/6088/25 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року у справі №200/6088/25 та справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 листопада 2025 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко