Справа № 200/6165/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року Справа№200/6165/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 03.05.2006 по 03.10.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі відповідач). Відповідно до наказу від 03.10.2024 року №1157-ОС позивача 03.10.2024 року звільнено з військової служби у зв`язку зі звільненням з полону. В період проходження військової служби позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2016 2024 роки у розмірі місячного грошового забезпечення. При звільненні з військової служби позивачу відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2024 року №1157-ОС було виплачено: одноразову допомогу при звільненні за 19 календарних років виходячи з місячного грошового забезпечення; грошову компенсацію за 140 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2024 роки виходячи з місячного грошового забезпечення; грошову компенсацію за 80 невикористаних календарних днів основної відпустки за 2022 - 2023 роки виходячи з місячного грошового забезпечення. Проте при звільненні з військової служби позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення. Позивач зауважив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року у справі №200/7264/24 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 : нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, - січень 2008 року, в сумі 85927 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 84 копійки; нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення - 1362,48 грн на місяць, за періоди 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 03.10.2024 року включно у загальній сумі 91418 (дев`яносто одна тисяча чотириста вісімнадцять) гривень 01 копійка згідно з нормами абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. В свою чергу, 27.06.2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7264/24 відповідачем виплачено на користь позивача першу частину індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 03.10.2024 року у загальній сумі 132351,19 грн., що підтверджується банківською випискою (додаток №4 до позовної заяви). 30.07.2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7264/24 відповідачем виплачено на користь позивача другу частину індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 03.10.2024 року у загальній сумі 42334,47 грн., що підтверджується банківською випискою (додаток №5 до позовної заяви). Проте відповідачем після виплати індексації грошового забезпечення не було проведено перерахунок одноразових видів грошового забезпечення. Позивач закцентував свою увагу на тому, що така протиправна бездіяльність відповідача призвела до того, що йому в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2016 2024 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 19 років, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки за 2022 - 2023 роки.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що позивач з 03 травня 2006 по 03 жовтня 2024 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Виключений зі списків особового складу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03 жовтня 2024 року № 1157-ОС, з 03 жовтня 2024 року. Відповідач зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7264/24, Військовою частиною НОМЕР_1 після надходження відповідного фінансування в добровільному порядку на виконання вказаного рішення 27.06.2025 та 29.07.2025 здійснено виплату позивачу індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 174685,66 грн., що підтверджується платіжними інструкціями, які долучаються. Відповідач зауважив, що місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія). Відповідно до пункту 1.9. Інструкції № 558, індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством. Вищевказане також підтверджує висновок, що індексація грошового забезпечення не має постійного характеру і в зв`язку з чим, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеною у постановах від 01.03.2018 у справі № 761/17387/17, від 19.06.2018 у справі № 825/1138/17. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що індексація грошового забезпечення не має постійного характеру, відповідно не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення. Виходячи з аналізу зазначених положень, грошова допомога на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні та грошова компенсація за невикористані дні основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які розраховуються виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, до складу якого не входить індексація грошового забезпечення. Відповідач звернув увагу, що індексація грошового забезпечення у 2023 році не проводилась, що в свою чергу виключає спірність правовідносин в даний період. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2025 відкрито провадження по даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору

Представник позивача та відповідач про відкриття провадження по справі були повідомлені належним чином, про що свідчить відповідна відмітка про наявність у них реєстрації кабінету електронного суду та відповідна відмітка «доставлено» де зазначено, що ухвалу про відкриття вони отримали 20.08.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вже було встановлено судом та зазначено у рішенні Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7264/24 від 05 лютого 2025 року: - «Позивач у цій справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 (дата видачі - 11.07.2024 року, дійсний до 11.07.2034 року), РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 .

Як видно зі змісту посвідчення серії НОМЕР_4 від 01.07.2024 року, позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

У період з 03.05.2006 року по 03.10.2024 року позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_5 від 24.05.2005 року, витягом із послужного списку позивача, а також довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2024 року № 5127.

Згідно з наказом начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 03.10.2024 року № 1157-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 03.10.2024 року як звільненого з військової служби на підставі підпункту "д" (у зв`язку зі звільненням із полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Позивач вказує, що у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення відповідачем не виплачувалась, а у період з 01.03.2018 року по 03.10.2024 року відповідачем виплачена лише поточна індексація, грошового забезпечення, без урахування вимог абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із заявою від 09.10.2024 року, в якій просив, зокрема, здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення, але відповіді на цю заяву на момент звернення до суду з цим позовом не отримав.

В подальшому, як вказує позивач у додатково поданій суду заяві від 05.11.2024 року, відповідачем було надано відповідь на заяву від 09.10.2024 року (разом із документами щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення).

Як видно з наданих сторонами до суду особистих карток грошового забезпечення та архівних відомостей, у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення позивача із застосуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін відповідачем не здійснювалась, а у період, починаючи з 01.03.2018 року, відповідачем виплачувалась позивачу лише поточна індексація, тобто без урахування вимог абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Наведені обставини також підтверджуються довідкою-розрахунком відповідача № 907 від 30.10.2024 року та не заперечуються останнім у відзиві на позов.

[…].».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7246/24 було вирішено: позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, - січень 2008 року, в сумі 85927 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 84 копійки.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 03.10.2024 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення - 1362,48 грн. на місяць, за періоди 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 03.10.2024 року включно у загальній сумі 91418,01 грн. згідно з нормами абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2025 року у справі № 200/7264/24 за позовом Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без змін.

З урахуванням наведеного рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7264/24 від 05.02.2025 року набрало законної сили 11.06.2025 року у відповідності до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням вищезазначеного, судом під час розгляду справи №200/7264/24 було встановлено наявність права у позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, - січень 2008 року, в сумі 85927,84 грн. та індексацію-різницю грошового забезпечення - 1362,48 грн. на місяць, за періоди 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 03.10.2024 року включно у загальній сумі 91418,01 грн. згідно з нормами абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Судом під час розгляду даної справи №200/6165/25 було встановлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7264/24 від 05.02.2025 року, Військовою частиною НОМЕР_1 27 червня 2025 року було виплачено 132 351,19 грн. та від 30 липня 2025 року було виплачено 42 334,47 грн. індексації грошового забезпечення позивача за періоди з 01.12.2015 по 28.02.2018 року включно, з 01.03.2018 по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 по 03.10.2024 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій №8134 від 29.07.2025 року №6815 від 27.06.2025 року та не заперечується учасниками справи, що належним чином відображено в їх заявах по суті справи (позовній заяві та відзиву на позовну заяву).

Отже, судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7264/24 від 05.02.2025 року, позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення під час проходження останнім служби за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року у сумі 85927,84 грн. та за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 по 03.10.2024 року у сумі 91418,01 грн.

Позивач звертаючись з даним адміністративним позовом просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016 2024 роки.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016 2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року у справі №200/7264/24.

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 19 років з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року у справі №200/7264/24.

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 140 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2024 роки.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 140 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року у справі №200/7264/24.

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 80 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 - 2023 роки.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 80 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 - 2023 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року у справі №200/7264/24.

Відповідно до відомостей, які містяться у витязі з наказу начальника НОМЕР_7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 03.10.2024 року № 1157-ОС «Про особовий склад», виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення майстер-сержанта ОСОБА_1 , який наказом начальника НОМЕР_7 прикордонного загону від 16.09.2024 року № 1077-ОС за підпунктом «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) п.3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас 03.10.2024 року. В даному витязі також зазначено, що вислуга років позивача у календарному складає 19 років 04 місяців 08 днів; щорічні основні відпустки за 2022, 2023 роки не використав, за 2024 рік використав 30 календарних днів; відповідно до частини 14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2022 рік 40 календарних днів, за 2023 рік 40 календарних днів; відповідно до пункту 12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 рік не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за 140 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Допомога для оздоровлення за 2024 рік виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік виплачена. Відповідно до п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних років служби (з 25.05.2005 по 03.10.2024) у розмірі 262 409,00 гривень.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій особистих карток грошового забезпечення позивача, а також копії витягу з наказу від 03.10.2024 №1157-ОС за період з 2015 по 2024 рік, судом встановлено, що позивачу було виплачено грошову допомогу на оздоровлення за: 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2023 та 2024 роки, в свою чергу матеріали справи не містять виплати цієї допомоги за 2022 рік.

З наданої відповідачем довідки від 03.04.2025 року №488 Про остаточний розрахунок грошового забезпечення позивача, судом встановлено, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 19 календарних років 262 409,00 грн.; компенсацію відпустки щорічної у розмірі 40 днів за 2022 рік 36 829,33 грн.; компенсацію відпустки щорічної у розмірі 40 днів за 2023 рік 36 829,33 грн.; компенсацію за невикористану відпустку як учасник бойових дій за 140 календарних днів 128 902,67 грн.

Отже, спірним питанням в даній справі є не врахування відповідачем при розрахунку позивачу його грошового забезпечення та виплати, зокрема (відповідно до заявлених позовних вимог): одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 календарних років у 2024 році, виплаченої допомоги на оздоровлення за 2016-2024 роки, грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2024 роки (140 календарних) днів, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022, 2023 роки 80 календарних днів у їх складі індексації грошового забезпечення, належної позивачу, що було встановлено під час розгляду рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7264/24 від 05.02.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон № 2232-XII), яким передбачено, зокрема:

- порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. ( частина 2 статті 2 Закон № 2232-XII),

- гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Законів України «Про Збройні Сили України», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами. (стаття 40 Закону № 2232-XII).

Відповідно до Конституції України основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII), яким визначено,

- держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. (частина 1 статті 9 Закону № 2011-XII)

- до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. (частина 2 статті 9 Закону № 2011-XII)

- грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. (частина 3 статті 9 Закону № 2011-XII)

- грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. (абзаци 1-2 частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII)

- військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. ( частина 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII)

- військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. (абзац перший пункту 2 частини 2 статті 15 Закону № 2011-XII).

- військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України. ( частина 3 статті 15 Закону № 2011-XII).

30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), за якою:

- установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. (пункт 2 Постанови №704)

- виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). (пункт 3 Постанови №704)

Відповідно до статті 9 Закону № 2011, пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом від 25.06.2018 №558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 558 у редакції чинній на момент звільнення зі служби).

Згідно з пунктом 2 розділу I «Загальні положення» Інструкції № 558: грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Пунктом 3 розділу I «Загальні положення» Інструкції № 558 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Відповідно до пункту 7 розділу I «Загальні положення» Інструкції № 558, грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Згідно з пунктом 9 розділу I «Загальні положення» Інструкції № 558, індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до пунктів 1, 5 глави 7 «Допомога для оздоровлення» розділу IV «Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення» Інструкції № 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, і тим, які на день видання наказу про надання цієї допомоги звільнені з посад, до складу грошового забезпечення, з якого визначається розмір допомоги, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім одноразових та винагород), які отримували військовослужбовці за штатними посадами до зарахування в розпорядження, ураховуючи зміни у вислузі років і нормах грошового забезпечення, у тому числі зміни розмірів посадових окладів та окладу за військовим званням.

Пунктом 7 глави 7 «Допомога для оздоровлення» розділу IV «Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення» Інструкції № 558, у разі переміщення військовослужбовців по службі до інших органів Держприкордонслужби в наказі начальника (командира) органу Держприкордонслужби про виключення зі списків особового складу зазначаються відомості про надання допомоги для оздоровлення.

Відомості про надання допомоги з посиланням на наказ начальника (командира) органу Держприкордонслужби зазначаються в грошовому атестаті, який надсилається до органу Держприкордонслужби за новим місцем служби.

Пунктом 1 глави 9 «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» розділу IV «Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення» Інструкції № 558, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років) (друге речення).

Відповідно до пункту 6 глави 9 «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» розділу IV «Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення» Інструкції № 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).

З огляду на вищевикладені норми законодавства, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При цьому, до складу грошового забезпечення, з якого нараховується в т.ч. одноразова грошова допомога при звільненні зі служби та грошова допомога для оздоровлення, включаються винагороди, які мають постійний характер.

За змістом пункту 6 підрозділу 8 розділу IV Інструкції №558, у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Таким чином, грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки та одноразова грошова допомога при звільненні в спірний період повинна нараховуватися та виплачуватися в розмірі місячного грошового забезпечення військовослужбовця.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення».

Положеннями статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом статті 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

З метою реалізації Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення.

Згідно пункту 1.1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. До 01.01.2016 поріг індексації встановлювався в розмірі 101 відсоток (внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 №77).

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (редакції від 15.12.2015, вступив в дію з 01.12.2015), визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Необхідно зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

З огляду на вказане, суд відмічає, що спеціальним законодавством, яким імперативно визначено види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, не врегульовано питання щодо віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні та грошова компенсація за невикористані дні відпусток.

У зв`язку з чим, при вирішенні спірного питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Таке субсидіарне застосування вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні.

Слід зазначити, що грошове забезпечення позивача у період проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 підлягало індексації та під час проходження військової служби позивачу не нараховувалась індексація грошового забезпечення у належному та відповідному розмірі, що й було встановлено під час розгляду рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7264/24 від 05 лютого 2025 року.

Відповідно до приписів ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі судового рішення у справі № 200/7264/24 від 05.02.2025 року, відповідачем - позивачу 27.06.2025 року виплачена індексація грошового забезпечення у сумі 132 351,19 грн. та 30.07.2025 року виплачена індексація грошового забезпечення у сумі 42 334,47 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Таким чином, з урахуванням обставин справи суд встановив, що відповідач нараховуючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2023 та 2024 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні у 2024 році, грошову компенсацію за невикористані 112 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2024 роки та грошової компенсації за невикористані 40 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 рік, виходив з грошового забезпечення без врахування у його складі індексації, що не заперечується відповідачем.

Не врахування відповідачем розміру індексації грошового забезпечення під час розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій невикористані дні основної щорічної відпустки призвело до виплати знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.12.2021 по справі № 820/3423/18, постанові від 29.04.2020 по справі № 240/10130/19, постанові від 19.03.2020 по справі №820/5286/17, постанові від 26.02.2021 по справі № 620/3346/19, предметом розгляду яких було, включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на перерахунок виплачених йому сум грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2024 роки, розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 19 років, грошової компенсації за невикористані 112 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2024 роки та грошової компенсації за невикористані 40 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання зазначеного вище судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане та враховуючи, що розмір грошової допомоги для оздоровлення, який в свою чергу визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а одноразова грошова допомога при звільненні виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та те, що грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, то відповідачем протиправно не враховано до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислено розмір грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2024 роки, розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 19 років, грошової компенсації за невикористані 112 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2024 роки та грошової компенсації за невикористані 40 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 рік, індексацію грошового забезпечення, що свідчить про наявність з його боку протиправної бездіяльності.

Також слід зазначити, що у відповідності до приписів п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-IX зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111 із наступними змінами), тому індексація за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року не нараховувалась та не виплачувалась.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача в частині позовних вимог, а саме визначення періоду: допомоги на оздоровлення за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасник бойових дій за 2023 рік у кількості 14 днів; основної щорічної відпустки за 2023 рік у кількості 40 днів задоволенню не підлягають.

Також слід зазначити, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виплачував позивачу взагалі грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, та допомога на оздоровлення за 2015 рік була виплачена позивачу у липні 2015 року, коли судом було зобов`язано відповідача виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення починаючи з 01.12.2015 року, так само як і доказів виплати додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік саме у грудні (або ж що вона мала бути виплачена позивачу саме у грудні місяці 2015 року) матеріали справи не містять, з урахуванням наведеного позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2024 роки, та як похідна вимога, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7264/24; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років, та як похідна вимога, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь позивача одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7264/24; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової компенсації за невикористані 112 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2024 роки, та як похідна вимога, зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані 112 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7264/24; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової компенсації за невикористані 40 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 рік, та як похідна вимога, зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані 40 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7264/24 та провести виплати з урахуванням раніше вже виплачених сум.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначити, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивач відповідно до приписів ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2024 роки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7264/24.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7264/24.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за невикористані 112 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2024 роки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за невикористані 112 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7264/24.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за невикористані 40 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за невикористані 40 календарних днів основної щорічної відпустки за 2022 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №200/7264/24 та провести виплати з урахуванням раніше вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 10 листопада 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець