Справа № 600/5253/25-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5253/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК Сапфір» до Чернівецької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РБК Сапфір» звернулось до Чернівецької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області щодо здійснення 01 грудня 2023 року державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :40:004:0047 за адресою м. Чернівці, вулиця Заводська, будинок 42 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07);

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :40:004:0047 за адресою м. Чернівці, вулиця Заводська, будинок 42 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з пунктом 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до пункту 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень у позовній заяві зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Як вбачається зі змісту позову, позивач указав у ньому відповідачами Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області та Чернівецьку міську раду.

Однак усупереч наведеним нормам позовна заява не містить жодних вимог до указаного у позові відповідача Чернівецької міської ради.

Крім цього, аналізуючи зміст позову та доводи, якими він обґрунтований, суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до суду із заявленими у цьому позові вимогами і прохаючи скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :40:004:0047 за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки, фактично, обмежився лише тим, що формування та реєстрація земельної ділянки відбулась із грубим порушенням прав власника нерухомого майна.

Крім цього, як свідчить доводів позову, позивач виражає незгоду з рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання від 25 січня 2024 року №1623 і вказує, що при його прийнятті орган місцевого самоврядування не врахував прав власника будівель та виду їх використання, фактично змінивши категорію використання земельної ділянки, що в цілому свідчить про протиправність такого рішення.

Проте в позовній заяві позивачем усупереч вимогам пунктів 5 та 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено жодних доводів (у тому числі й доказів на їх підтвердження) щодо протиправності дій саме Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, яким було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :40:004:0047.

Крім цього, обґрунтовуючи свої вимоги, Товариством з обмеженою відповідальністю «РБК Сапфір» у позові не зазначено жодних мотивів належності даної справи до адміністративної юрисдикції, тобто необґрунтовано розгляд питання про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки саме в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Розміри ставок судового збору встановлені статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 гривень.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, зміст та характер заявленого позову є немайновим.

Отже, за подання цього позову до суду позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Водночас, як вбачається зі змісту поданої заяви, така подана заявником з використанням засобів електронного судочинства.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на положення частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання до суду цієї заяви позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).

Проте всупереч наведеному судовий збір за подання до суду цього позову позивачем не сплачений.

Судовий збір повинен бути сплачений на наступні банківські реквізити: отримувач Чернівец.ГУК/Чернівецька ТГ/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); номер рахунку.

Крім цього згідно пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, особа має право звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів протягом шестимісячного строку, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на те, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :40:004:0047 за адресою м. Чернівці, вулиця Заводська, будинок 42, була проведена 01 грудня 2023 року, а з позовом про оскарження названої реєстраційної дії Товариство з обмеженою відповідальністю «РБК Сапфір» звернулося до суду лише 04 листопада 2025 року (згідно відбитку штампу канцелярії суду), то суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з цим позовом із значним (майже 2 роки) пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається зі змісту позову, позивач визнає факт пропуску ним строку звернення до суду з цим позовом, оскільки у його прохальній частині він просить суд поновити такий строк.

Вказане суд розцінює як клопотання про поновлення строку звернення до суду та зазначає таке.

Так, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з указаною позовною вимогою позивач посилається на те, що про порушення своїх прав він дізнався з відповіді на адвокатський запит від 11 вересня 2025 року, а саме з листа Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради №Р-3975/0-24/01/1997 від 19 вересня 2025 року. Також, як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-025 від 27 жовтня 2025 року, датою державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :40:004:0047, яка має вид цільового призначення 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вважається 01 грудня 2023 року. Таким чином, на думку позивача (його представника), про вчинення реєстрації спірної земельної ділянки йому стало відомо 27 жовтня 2025 року.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суд звертає увагу на таке.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19, вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Подібні висновки викладені і Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі №420/1782/23, де вказано, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущений; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26 жовтня 2023 року (справа №990/139/23) та від 01 лютого 2024 року (справа №990/270/23) вказала, що установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому порівняльний аналіз словоформ дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Так, день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Надаючи оцінку доводам клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, суд зауважує, що позивачем у позові визнається те, що йому на праві власності належить нерухоме майно власником будівель та споруд: адміністративна будівля літ."А" загальною площею 169,20 кв.м.; механічна майстерня літ."Б" загальною площею 155,70 кв.м.; цех №2 збирання піддонів літ. "В" загальною площею 779,70 кв.м.; будівля складу літ."Г" загальною площею 17,50 кв.м.; будівля складу літ. "Д" загальною площею 55,80 кв.м.; соляна кімната (сушка) літ. "Е" загальною площею 18,90 кв.м.; навіс літ. "Є"; котельня літ. «Ж» загальною площею 27,60 кв.м.; сушка СКД (спарена) літ. "3" загальною площею 37,70 кв.м.; цех лісопильний літ. "К" загальною площею 606,70 кв.м.; будівля побутових приміщень літ. "М" загальною площею 54,90 кв.м.; водомірний вузол літ. "Н"; цех №3 столярний літ. "П" загальною площею 300,90 кв.м.; склад ПММ літ. "Р" загальною площею 42,30 кв.м.; склад літ. "С" загальною площею 643,60 кв.м.; вбиральня літ."Т"; вбиральня літ."1 Т"; будівля побутових приміщень літ. "Ф" загальною площею 71,70 кв.м.; навіс літ. "Х"; навіс літ. "Ц"; склад літ. "Ч" загальною площею 240,30 кв.м.; огорожа 1-7; вигрібна яма І; козловий кран з підкрановою колією ІІ; під`їздна залізнична колія III; циклон IV; циклон V за адресою Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Заводська, будинок 42.

Як вбачається зі змісту доданих до позову матеріалів, зверненню позивача до суду з цим позовом передувало звернення адвоката Рожок Л.П. з адвокатським запитом від 15 жовтня 2025 року до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, в якому містилось прохання надати відомості та документи, які стосуються плану зонування, містобудівної документації та генерального плану земельної ділянки із кадастровим номером :40:004:0047, а також цільового призначення земельних ділянок за адресою м. Чернівці, вул. Заводська, 42, у тому числі з кадастровим номером :40:004:0047 (до присвоєння кадастрового номеру) з 1991 року по 25 січня 2024 року. Вказаний запит отримано Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради 16 жовтня 2025 року.

Результат розгляду зазначеного адвокатського запиту оформлено листом Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 22 жовтня 2025 року.

Цим же листом було повідомлено позивача (його представника), зокрема, про те, що земельну ділянку з кадастровим номером :40:004:0047 було віднесено до категорії земель землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач, звернувшись лише у жовтні 2025 року до уповноваженого органу Чернівецької міської ради із заявою про отримання інформації щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :40:004:0047, фактично, позбавив себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах установлених законом строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд зауважує, що пропуск строку на звернення до суду через власну пасивну поведінку позивача щодо реалізації своїх процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовом.

Доводи клопотання про те, що про порушення своїх прав позивач дізнався з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-025 від 27 жовтня 2025 року, суд оцінює критично, адже зазначене не змінює моменту, з якого позивач саме повинен був дізнатися про порушення своїх прав, на захист яких подано цей позов.

Фактичні обставини та наявні у позові матеріали свідчать про те, що позивач мав достатньо часу для реалізації права на звернення до суду у встановлений законом строк. Проте до матеріалів позову не надано доказів поважності причин пропуску строку на звернення з даним позовом, позивачем (його представником) не наведено жодних обґрунтованих доводів неможливості своєчасно подати позовну заяву.

Суд вважає, що наведені вище обставини у сукупності зумовлені саме неналежною організацією позивача та спричинені його власною пасивною поведінкою, яка полягає у відсутності зацікавленості, бажання та реального наміру дізнатися відомості щодо правового стану (режиму) майна земельної ділянки, на якій розташовані належні ТОВ «РБК Сапфір» об`єкти нерухомого майна виробничі будівлі, що є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальності за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Таким чином, у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом не наведено змістовних і вагомих доводів щодо вчинення позивачем усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати свої процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від волевиявлення позивача.

Зі змісту доводів, наведених позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, не вбачається обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами та наявністю перешкод об`єктивного і непереборного характеру, які б унеможливили або значно утруднили можливість реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю «РБК Сапфір» права на судовий захист у строк, установлений процесуальним законом для звернення до адміністративного суду.

Не звернення до суду з адміністративним позовом через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Тому, наведені представником позивача у позовній заяві причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом є неповажними.

Оскільки підстави пропуску строку звернення до суду з цим позовом визнані судом неповажними, враховуючи положення частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд надає позивачу можливість подати заяву (клопотання) про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням інших підстав такого пропуску, відмінних від наведених у позовній заяві, та надання доказів поважності причин пропуску строку, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК Сапфір» до Чернівецької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації.

2. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК Сапфір» про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

3. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК Сапфір» до Чернівецької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації залишити без руху.

4. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання позовної заяви у відповідності до вимог, встановленим статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України, документа про сплату судового збору та заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надання доказів поважності причин його пропуску.

5. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк