Справа № 292/741/25
Суддя: Гуц О. В.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/741/25
Провадження № 2-а/292/11/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області

головуюча суддя Гуц О.В. секретар судового засідання Риданова Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , у режимі відеоконференції , в порядку спрощеного позовного провадження , справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Загурської Аліни Валеріївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення За участі :

представника позивача - адвоката Загурської А.В,

представника відповідача -Дідик С.В.

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Загурська А.В. звернулася до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи його тим, що 30.11.2024 року (субота) ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням була вручена повістка від 14.11.2024 № 1174048, відповідно до якої йому належало з`явитись 27.11.2024 о 14:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. З`явитись за повісткою у визначений час ОСОБА_1 не міг, оскільки вона була вручена пізніше тієї дати, яка зазначена в ній як дата явки, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 03.07.2024 року серії 12 ААГ №664575, виданою Житомирською спеціалізованою міжрайонною офтальмо-травматологічною МСЕК. Згідно з довідкою МСЕК йому протипоказана важка фізична праця, тривала хода. Рекомендовано спостереження і лікування у невролога, ортопеда. Так, за станом здоров`я з 03.12.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Лікарня» Пулинської селищної ради, що підтверджується довідкою від 11.12.2024. Того ж дня родичі ОСОБА_1 намагалися передати таку довідку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак працівники відмовилися її брати в опрацювання та повідомили, що вже пізно і ОСОБА_1 оголошено в розшук. Відзначили, що жодних дій вчиняти не потрібно.

06.01.2025 за місцем проживання позивача прибули представники органу Національної поліції, які супроводили його до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Незважаючи на те, що ОСОБА_1 має порушення опорно-рухового апарату, працівники РТЦК та СП і поліцейські не захотіли допомагати йому підійматись на другий поверх приміщення, натомість залишили його чекати в холі. При собі він мав довідку МСЕК і довідку з лікарні про те, що проходив стаціонарне лікування. Після двох годин очікування представник ІНФОРМАЦІЯ_2 спустився в хол та дав на підпис протокол. Нічого не пояснив, сказав підписувати. Прочитати даний протокол ОСОБА_1 не зміг, бо забув вдома окуляри. Другий примірник протоколу не був вручений позивачу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не був повідомлений ані усно, ні письмово. Натомість в оскаржуваній постанові № 6/4 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 14.01.2025 зазначено, що «громадянину ОСОБА_1 за адресою місця проживання було надіслано повістку про виклик № 1174048 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, відповідно до якої йому належало з`явитися 27.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки: «вручено особисто», що підтверджується відповідно до трекінгу про статус відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта», де зазначено «вручено особисто» Отже, ОСОБА_1 належним чином оповіщений про виклик, проте у визначений час по повістці не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомляв. Тому, встановленим порядком було направлено звернення до органів Національної поліції про розшук і доставлення його до ТЦК та СП»

Водночас, наводячи такі обставини справи, відповідач упускає те, що повістка про виклик № 1174048 була вручена позивачу пізніше тієї дати, коли йому слід було з`явитись до ТЦК та СП, а саме 30.11.2024, тоді як дата явки в ній була зазначена «27.11.2024». Разом з тим, враховуючи те, що з 03.12.2024 позивач проходив стаціонарне лікування, його родичі намагались передати до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідну довідку, проте її просто ніхто не прийняв.

З Постанови вбачається, що «в поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за станом здоров`я». Водночас наступне твердження про те, що «документів, які могли б свідчити про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на момент розгляду справи останній не надав» не відповідає дійсності, бо в той момент, коли позивач був доставлений працівниками органу Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 він мав при собі довідку МСЕК і довідку з лікарні про те, що проходив стаціонарне лікування.

Очевидно, що працівники ТЦК та СП ні тоді, коли довідку з лікарні намагались передати родичі позивача, ні тоді, коли складався протокол про адміністративне правопорушення не мали наміру та бажання встановити дійсні обставини справи та вчиняли всі дії, які сприяли б притягненню позивача до адміністративної відповідальності. Не було враховано і те, що позивач має законне право на відстрочку від призову на військову службу. Далі з тексту Постанови: «На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом отримання другого примірника протоколу особисто під підпис.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не прибув на засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, при розгляді справ за ст. 210-1 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, а тому, вважається за необхідне справу розглянути у його відсутність».

З цього приводу просили суд звернути увагу, що другий примірник протоколу, як зазначено вище, позивачу не вручався, а тому Постанова містить недостовірні відомості. Крім того ,позивач не повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому фактично був позбавлений можливості захистити свої права та інтереси при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, при тому, що така можливість гарантується йому приписами КУпАП.

Зі змісту Постанови вбачається, що строк пред`явлення її до виконання 3 місяці. Постанова винесена 14.01.2025, а її копію позивач отримав засобами поштового зв`язку лише 27.06.2025, що підтверджується копією конверта з номером поштового відправлення та інформацією з сайту АТ «Укрпошта». При цьому з конверта вбачається, що надіслана вона була лише 20.06.2025, тобто пред`явлена до виконання зі спливом встановленого строку ОСОБА_1 за період дії в Україні воєнного стану три рази отримував повістки. Вчасно оновив військово-облікові дані 02.07.2024 року. Проходив ВЛК восени 2024 року, має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Син ОСОБА_1 з перших днів призваний на військову службу, брав участь в бойових діях на Харківському, Донецькому та Курському напрямках, був поранений. Вважаю, що Постанова, винесена щодо ОСОБА_1 є такою, що не відповідає принципам законності, обґрунтованості та всебічному дослідженню обставин справи, а також принципам справедливості та неупередженості, є такою, що пред`явлена до виконання після закінчення встановленого строку, у зв`язку з чим позивач і звертається до суду з вимогою щодо її скасування.

Враховуючи наведене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №6/4 від 14.01.2025 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 17 000,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 14.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали адміністративної справи по постанові №6/4 від 14.01.2025 щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 22.09.2025 перейдено до проведення розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На виконання ухвали суду, 09.10.2025 відповідачем через систему "Електронний суд" надано копію матеріалів адміністративної справи по постанові №6/4 від 14.01.2025 щодо ОСОБА_1 ..

09.10.2025 до суду від представника відповідача -Дідик С.В. через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 адвоката Загурської Аліни Валеріївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити в повному обсязі.

16.10.2025 до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Загурської А.В. через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.10.2025 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 03.11.2025 не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Загурська А.В. в судовому засіданні 03.11.2025 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представника відповідача - Дідик С.В. у судовому засіданні 03.11.2025, з посиланням на наведене у відзиві на позов просила відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі ст.5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 14 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову №6/4 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

За змістом постанови №6/4 від 14.01.2025, ОСОБА_1 , як такий, що ухилявся від виконання військового обов"язку, був розшуканий та доставлений (супроводжений) органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Під час розгляду матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 за адресою місця проживання було надіслано повістку про виклик №1174048 засобами поштового зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, відповідно до якої йому належало з"явитися 27.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, у визначений час він не з"явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомляв, тому згідно встановленого порядку направлено звернення до органів Національної поліції про розшук і доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У матеріалах справи наявне пояснення ОСОБА_1 , де він вказав, що не з"явився по повістці в зв"язку із станом здоров"я, проте підтверджуючих документів не надав. На розгляд справи ОСОБА_1 не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом отримання другого примірника протоколу особисто під підпис. Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не прибув на засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, при розгляді справ за ст.210-1 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов"язковою, а тому вважається за необхідне справу розглянути у його відсутність. На момент складання постанови ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до ТЦК та СП, порушуючи вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ст.ст.23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, не з"явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк визначений в повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Своїми умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що її копію надіслано ОСОБА_1 поштовим оператором "Укрпошта" та мається запис, що останній її копію отримав особисто.

Відповідно до повістки №1174048 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Пулин) від 14.11.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 ), належить з"явитися 27.11.2024 о 14:00 год. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення №833 АТ "Укрпошта" на ім"я ОСОБА_1 , 16.11.2024 ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , було відправлено повістку. Поштове відправлення №833 вручено особисто 30.11.2024.

Із відстеження поштового відправлення №833, вбачається, що поштове відправлення: прийнято - 16.11.2024 в м. Київ та 19.11.2024 прибуло до відділення 12001 с-ще Пулини, а 30.11.2024 вручено особисто.

Відповідно до інформації про розшук ОСОБА_1 , останній оголошений в розшук 07.12.2024 (електронне звернення № Е694053) у зв`язку з неприбуттям за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці (ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"). Розшук здійснювало відділення поліції №2 (м.Коростишів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Згідно журналу обліку доставляння військовозобов`язаних, які перебувають в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочатого 01.01.2024, мається запис під №3, що ОСОБА_1 доставлено о 10 год. 50 хв. 06.01.2025.

Відповідно до протоколу №6/4 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 06.01.2025, складеного офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , 06.01.2025 о 10 год. 50 хв., ОСОБА_1 , як такий, що ухилився від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений (супроводжений) органами Національної поліції відповідно до звернення №Е694053 від 07.11.2024 про розшук і доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 16.11.2024 було надіслано за адресою зареєстрованого місця проживання повістку №1174048 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, відповідно до якої йому належало з"явитися 27.11.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до трекінгу Укрпошти поштове відправлення вручено особисто 30.11.2024. Проте, у визначений час він не з"явився та про наявність поважних причин неявки не повідомляв. Тому встановленим порядком направлено звернення до органів Національної поліції про розшук і доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, грубо порушуючи вимоги законодавства, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк визначений в повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу прибуття, не повідомив про причини неявки. Окрім того, в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, своїм умисним діянням (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Другий примірник протоколу отримав ОСОБА_1 .

З повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 №6/3124 від 03.06.2025, вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що в ІНФОРМАЦІЯ_4 за результатами розгляду справи про притягнення його до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесено постанову №6/4 від 14.01.2025, направлено на його адресу її копію, роз`яснено порядок сплати штрафу та відповідальність за несплату.

Із відстеження поштового відправлення №050, вбачається, що поштове відправлення: прийнято - 20.06.2025 в с-ще Пулини та 27.05.2025 вручено особисто.

Листом №6/3860 від 17.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 направлено до Хорошівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області для примусового виконання в частині стягнення штрафу постанову за справою про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 №6/4, яку винесено щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78773930 від 05.08.2025 старшого державного виконавця Хорошівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області, відкрито виконавче провадження з виконання постанови №6/4, виданої 14.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34 000 грн.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Допитана в судовому засіданні 22.10.2025 свідок ОСОБА_4 суду показала, про те, що ОСОБА_1 є її ріднім братом, з яким вони проживають разом у батьківському будинку. З приводу його неявки своєчасно до ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснила, що повістка про цей виклик надійшла із запізненням, тобто після дати на яку брата викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 та з початку грудня місяця 2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, про що вона повідомляла працівників РТЦК в усній формі, так як довідку медустанови, яку вона намагалася передати , у неї відмовилися прийняти.

Згідно ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст.251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи зокрема про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно частин 7, 8 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують зокрема районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спрямовується Міністерством оборони України.

У частині 3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до положень інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 №560, "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Вручення повісток, їх отримання та обов`язок з`явитися за отриманою повісткою врегульовано положеннями Законів України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560.

Відповідно до пункту 40 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (в редакції на час вчинення оскаржуваних дій), під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно пункту 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Як зазначається у поясненнях позивача, свідка , позивач не був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 27.11.2024, оскільки повістка йому була вручена 30.11.2024, що підтверджується окрім даних пояснень, відомостями з поштового відділення , які адресовано ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім"я адвоката Загурської А.В, та з яких вбачається, що поштове відправлення прийнято - 16.11.2024 в м. Київ та 19.11.2024 прибуло до відділення 12001 с-ще Пулини, а 30.11.2024 адресату вручено особисто. Аналогічні докази містяться і в матеріалах адміністративної справи у якій винесено оскаржувану постанову.

Крім того як вбачається з довідки КНП "Лікарня" Пулинської селищної ради від 11.12.2024 в період часу з 03.12.по 11.12.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та як ствердила свідок ОСОБА_4 у суді , вона особисто повідомляла про це працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З наведених положень Порядку випливає, що у разі оскарження позивачем факту отримання ним повістки, належним підтвердженням її отримання має бути відповідний відеозапис вручення особі повістки або ознайомлення з її змістом.

Оскільки такого відеозапису відповідачем не надано, суд вважає, що відповідачем не доведено факту належного оповіщення ОСОБА_1 , про необхідність його прибуття 27.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладене, відповідач не довів належними і допустимими доказами факту вручення позивачу повістки , (яку як встановлено він отримав лише 30.11.2024) , про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14 год. 00 хв. 27.11.2024.

За таких обстави, відсутні підстави вважати, що у позивача виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, в порушення ст.285 КУпАП, після розгляду справи, ОСОБА_1 копію постанови надіслано лише 03.06.2025, тобто майже через 5 місяців після її винесення.

При розгляді даної справи, судом не встановлено, а відповідачем не доведено порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що виключає його відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд вважає, що складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що відповідає і позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.10.2019 по справі №357/10134/17, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідач наданими документами доводів позивача не спростував та не довів правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують доводи позивача, викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи відносно якої складена постанова, оскільки наявні у справі докази, не дають підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Загурської Аліни Валеріївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову №6/4 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 14.01.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_8 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06.11.2025.

Суддя О. В. Гуц