Справа № 520/28047/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05 листопада 2025 р. Справа № 520/28047/25
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Кухар М.Д., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 08.09.2023 року №335 в частині увільнення позивача від посади командир відділення командно-штабних машин радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 ВОС-420182А і призначення на нижчу посаду - оператором радіорелейної станції 2 взводу зв`язку роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 , ВОС-460543А.

Ухвалою від 23.10.2025 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано надати клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Позивачем подано клопотання про поновлення строку в обґрунтування якого зазначено, що в період проходження служби у в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 не мав можливості звернутися до фахової правничої допомоги, так як постійно знаходився у зоні активних бойових дій. Позивач вказав, що довготривала участь у бойових діях в зоні АТО/ООС та подальша добровільна мобілізація у лави ЗСУ, під час повномасштабного вторгнення рф в Україну та захист територіальної цілісності Батьківщини, негативно вплинуло на його стан здоров`я. На той час, за станом здоров`я та постійної напруги па військовій службі у зоні активних бойових дій, не було можливості займатися оскарженням неправомірного наказу та отримання фахової правничої допомоги. У 2023 року був на лікуванні у військовому шпиталі, після пройшовши лікування був повернений на службу у в/ч НОМЕР_2 ЗСУ, та звільнений за станом здоров`я. Після отримання всіх необхідних документів з в/ч НОМЕР_4 ЗСУ, в липні 2024 року почав оформлювати документи в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.01.2025 року після ознайомлення в мережі інтернет з можливістю захисту порушених прав, ОСОБА_1 звернувся за правничою допомогою до адвоката. Відповідно після спілкування з адвокатом, котрий фахово надав консультацію з приводу переміщення на іншу посаду не за своїм фахом у військовій частині НОМЕР_2 ЗСУ, без згоди та складання відповідних рапортів. 20.01.2025 року на фоні захворювання отриманого під час захисту Батьківщини, різко погіршився стан здоров`я, ОСОБА_1 був змушений звернутися за госпіталізацією у медичний заклад де проходив лікування з 20.01.2025 року по 03.02.2025 року.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

В силу вимог частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 КАС України), який є спеціальним для такої категорії справ.

За приписами частини третьої вказаної статті такий строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом наведеної норми процесуального закону, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

За наведеним у пункті 17 частини першої статті 17 КАС України визначенням, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Щодо введення на території України воєнного стану як поважної причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Питання щодо поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема у постановах від 02 червня 2022 року у справі у № 757/30991/18-а, від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/5369/19, від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 та від 04 квітня 2023 року у справі № 140/1487/22.

Так, у вищевказаних постановах Верховний Суд зазначив, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Також у постанові від 28 листопада 2022 року у справі № 140/11951/21 Верховний Суд вказав, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Варто також зауважити, що у своїй практиці ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд зазначає, що доказів в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду які б підтверджували безпосередню безперервну участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що унеможливило своєчасне звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, а також інших будь-яких доказів в підтвердження своїх доводів, позивачем до суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, у періоди з 06.02.2023 по 02.11.2023 позивач брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України.

Про наказ №335 ( датований 08.09.2023 року), який оскаржується, позивач дізнався ще у 2023 році під час увільнення позивача від посади командир відділення командно-штабних машин радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 ВОС-420182А і призначення на нижчу посаду - оператором радіорелейної станції 2 взводу зв`язку роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 , ВОС-460543А.

Після зазначених обставин 07.06.2024 року позивача було звільнено зі служби, а звернувся до суду з позовом за захистом порушених прав останній лише 21.10.2025, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції Харківського окружного адміністративного суду.

Суд також не приймає доводи позивача про те, що 19.01.2025 року після ознайомлення в мережі інтернет з можливістю захисту порушених прав, ОСОБА_1 звернувся за правничою допомогою до адвоката, оскільки договір про надання правничої допомоги було укладено 19.01.2025 року, 17.03.2025 року на адвокатський запит надано адвокату Муратовій О.О. відповідь і копія оскаржуваного наказу.

Отже, в зазначений період часу до звернення до суду позивач мав можливість скористатися своїм правом звернення до суду у строки, передбачені чинним законодавством України, оскільки не знаходився весь час на лікуванні, і після отримання адвокатом відповіді на запит і копії оскаржуваного наказу мав можливісь звернутися вчасно до суду.

Суд звертає увагу, що позивач не надав доказів існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з дня коли він дізнався та повинен був дізнатися, що його права були порушені відповідачем. Позивачем також не було надано доказів існування інших обставин або труднощів, які перешкодили позивачу вчасно дізнатись про порушення його права, а також доказів на підтвердження вчинення ним активних дій з метою захисту своїх порушених прав.

Таким чином, позивач так і не навів достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення позивача до суду, які б завадили йому звернутися з цим позовом протягом встановленого законом строку, а тому наведені позивачем обставини суд визнає недостатніми для висновку про те, що позивач своєчасно звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд робить висновок про відсутність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду у період з 08.09.2023 року (дата прийняття оскаржуваного наказу) по 21.10.2025 р. (дата звернення до суду з позовом) є неповажними, а тому суд повертає позовну заяву.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду в даній справі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.