Справа № 466/9232/25
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9232/25
Провадження № 2-а/466/210/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Солиган М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, -

встановив:

03.10.2025 ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Підбірний М.Я., звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить поновити строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, скасувати постанову серії РАП № від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що постановою серії РАП № від 22.05.2024 року, складеною головним спеціалістом інспектором з паркування сектору контролю за дотриманням паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування Управляння безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сеньковським Віктором Євгеновичем, до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП за фактом фото фіксації технічними засобами порушення вимог абз.2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, а саме: "18.04.2024 року 16 год 45 хв водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: вул. Винниченка (легкові) м.Львів з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування".

Позивач ОСОБА_1 не вчиняла вказаного правопорушення та не перебувала за кермом автомобіля Volkswagen Phaeton 2009 року, д.н. НОМЕР_1 у час та місці, яке зазначено у постанові серії РАП № від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року у момент фіксації порушення ПДР, оскільки в цей час перебувала на своєму робочому місці в стоматологічній клініці ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивач ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу, який зафіксовано в оскаржуваній постанові в автоматичному режимі, а значиться лише в якості «належного користувача» вказаного транспортного засобу, тобто особою яка отримала від власника право керування транспортним через застосунок «ДІЯ» шляхом використання послуги «Шеринг авто».

Позивач не отримувала особисто та не була ознайомлена з оскаржуваною постановою серії РАП № від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року.

Про існування оскаржуваної постанови серії РАП № від 22.05.2024 та про її зміст позивачу стало відомо лише із листа Управління БВІ Департаменту ММВІ ЛМР №3701-вих-136375 від 22.09.2025.

Безпідставне покладення на невинну особу відповідальності за вчинення правопорушення, яке вона не вчиняла, та внесення до відповідних баз даних (Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху) відомостей про Позивача, як правопорушника, є негативною інформацією (відомостями) про особу та порушує права та свободи позивача.

Вказану постанову вважає незаконною, безпідставною і такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львоа від 13.10.2025р. відкрито провадження у справі.

30.10.2025року представник відповідача надіслала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, на дату винесення постанови, зареєстровано транспортний засіб Volkswagen з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на якому 18.04.2025 року о 16:45 год. було здійснено паркування в межах відведеного майданчика для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Винниченка, код майданчика для платного паркування B2000, без проведення оплати вартості послуг з користування таким майданчиком в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличками 7.14 «Платні послуги» та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, з відповідною заявою не зверталась у встановлені строки до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, відповідно до вищевикладеного, інспектор діяв правомірно, у межах визначених законом повноважень.

Просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від третьої особи ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення у справі, зазначає, що вказаний автомобіль перебуває у її постійному володінні та користуванні, іноді її автомобілем користуються батьки. Вказує, що її мати, ОСОБА_1 не вчиняла вказаного правопорушення та не перебувала за кермом автомобіля, оскільки фактично за кермом автомобіля перебувала саме вона, ОСОБА_2 . Не заперечує щодо задоволення позову.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 22.05.2024, до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а саме:

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 18.04.2024 року 16 год 45 хв водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: вул. Винниченка (легкові) м.Львів з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування", чим порушено вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 №1342.

Частиною 1 статті 152-1 КУпАП передбачено порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Кодекс України про адміністративні правопорушення містить спеціальні норми щодо притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, зафіксованих інспектором з паркування.

Згідно зі ст.14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю, щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.26 Правил паркування користувач зобов`язаний:

- поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;

- сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування;

-розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки;

- після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.

Згідно з положеннями постанови Вищого адміністративного суду України від 13.09.2006 року у справі №К-7375/06 усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії.

З зазначає представник позивача, що позивач ОСОБА_1 не вчиняла вказаного правопорушення та не перебувала за кермом автомобіля Volkswagen Phaeton 2009 року, д.н. НОМЕР_1 у час та місці, яке зазначено у постанові серії РАП № від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року у момент фіксації порушення ПДР, оскільки в цей час перебувала на своєму робочому місці в стоматологічній клініці ФОП ОСОБА_3 за адресою: м.Львів, вул. Шевченка, 25.

Матеріали справи містять свідоцтво НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Phaeton 2009 року, д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 (а.с.43).

Позивач ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу, який зафіксовано в оскаржуваній постанові в автоматичному режимі, а значиться лише в якості «належного користувача» вказаного транспортного засобу, тобто особою яка отримала від власника право керування транспортним через застосунок «ДІЯ» шляхом використання послуги «Шеринг авто».

З матеріалів справи встановлено, що за кермом автомобіля перебував його власник, а саме ОСОБА_2 . Наявність у позивача активованої послуги «Шеринг авто» через застосунок «Дія» не позбавляє власника на користування його ж транспортним засобом, а тільки надає можливість сторонньому користувачу здійснювати таке користування

Фактичними обставинами справи, які підтверджуються належними доказами, засвідчується, що про існування оскаржуваної постанови серії РАП № від 22.05.2024 та про її зміст позивачу стало відомо лише із вказаного вище листа Управління БВІ Департаменту ММВІ ЛМР №3701-вих-136375 від 22.09.2025.

Відповідно до листа Управління БВІ Департаменту ММВІ ЛМР №3701-вих-136375 від 22.09.2025 року зазначено, що оскаржувана постанова серії РАП № від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року не надсилалася відповідальній особі, оскільки була виконана добровільно, а саме: "Штраф за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00610060 був сплачений 18.04.2024, отже постанова про накладення адміністративного стягнення набрала законної сили під час її виконання і не надсилалася відповідальній особі. Водночас, за даними виписки по рахунку НОМЕР_4 з ГУДКСУ у Львівській області за 18.04.2024, штраф сплачено у сумі 150 грн.".

Із наданої ОСОБА_2 (власником транспортного засобу VOLKSWAGEN PHAETON д.н.з. НОМЕР_1 ) платіжної інструкції № 671C-5140-KE24 H8CP від 18.04.2024 підтверджується факт платежу з рахунку ОСОБА_2 (код НОМЕР_5 ) на рахунок ГУК Львiв/Львівська тг/21081100 (код НОМЕР_6 грошових коштів в сумі 150 грн. із призначенням платежу: «Адміністративний штраф серія ЛВ №00610060».

З наведеного вбачається, що власник вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 , визнала дане адміністративне правопорушення та особисто сплатила штраф згідно платіжної інструкції від 15.05.2024 р. № ОК93-НКА7-РТ2Н-А9КМ на суму 170,00 грн. (а.с.47).

Вказані обставини свідчать про неправомірність оскаржуваної постанови серії РАП № від 22.05.2024 року, якою допущено повторне стягнення штрафу за сплаченим повідомленням серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року.

Таким чином, в діях правопорушника, зазначеного у оскаржуваній постанові серії РАП № від 22.05.2024 року ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення за ч.1 ст.152-1 КУпАП, оскільки вона не перебувала за кермом транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Phaeton 2009 року, д.н. НОМЕР_1 та не порушувала Правил паркування транспортних засобів, яке зафіксовано в технічними засобами інспектором з паркування.

Зважаючи на поважні причини пропуску позивачем строку звернення із даним позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії РАП № від 22.05.2024 року, позивачем заявлено відповідне клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також долучено докази на обґрунтування цих підстав.

В силу ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тому суд приходить до висновку, що слід поновити позивачу строк звернення до суду з позовною заявою, як такий, що пропущений з поважних причин.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На долучених до відзиву фото видно, що о 16 год. 45 хв. транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який належить позивачу, знаходиться на відведеному майданчику для платного паркування, (код майданчика для платного паркування В2000), однак підтвердження оплати за послуги з користування майданчиком для платного паркування, згідно з даними АСКОП, відсутнє. З цього випливає, що транспортний засіб перебував на платному паркувальному майданчику без проведення оплати більше 10 хвилин, що є порушенням відповідно до ст.152-1 КУпАП.

Фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до ст. 14 2 КУпАП, з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів. Крім того, в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначена адреса вчинення правопорушення із вказівкою на індивідуальний код майданчика для платного паркування.

Відповідач не заперечує, що порушення, яке є предметом спору, було зафіксовано 18.04.2024, про що зазначено в повідомленні серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024, сума штрафу сплачена 18.04.2024, а оскаржувна постанова серії РАП № від 22.05.2024 року.

Відповідач не заперечує доводи позовної заяви про неправомірність оскаржуваної постанови серії РАП № від 22.05.2024року, якою допущено повторне стягнення штрафу за сплаченим 18.04.2024 року відповідно платіжної інструкції № 671C-5140-KE24-H8CP на суму 150 грн., згідно повідомленням серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року.

Відповідачем в обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови формально надано докази, які підтверджують факт порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак не спростовано доводи позовної заяви про те, що позивач не здійснював керування спірним транспортним засобом в момент фіксації порушення, а також не заперечено та не спростовано те, що в момент фіксації порушення фактично автомобілем керувала третя особа ОСОБА_2 , яка сплатила штраф за вказане вище порушення в сумі 150 грн., що підтверджується банківською квитанцією від 18.04.2024 року.

В діях правопорушника, зазначеного у оскаржуваній постанові серії РАП № від 22.05.2024 року ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення за ст.152-1 КУпАП, оскільки вона не перебувала за кермом транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Phaeton 2009 року, д.н. НОМЕР_1 та не порушувала Правил дорожнього руху та Правил паркування, яке зафіксовано в технічними засобами інспектором з паркування.

Таким чином, на підставі системного аналізу законодавчих положень із обставинами справи, слід вважати, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення позивачем передбаченого ст. 152-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 зазначила, що визначенийстаттею 77 КАСобов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльність не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічні за змістом висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 по справі № 760/2846/17, від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Позивачем доведено, що на момент вчинення вищевказаного правопорушення 18.04.2024, він не являвся водієм даного транспортного засобу, згідно якого його притягнуто до адміністратвиної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 300,00грн. А відтак, він не може нести нести адміністративну відповідальність за порушення зазначені в оскаржуваній постанові.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Окрім того, у ст.62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи щодо притягнення до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відтак суд приходить висновку про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення було вчинено іншою особою.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає до задоволення.

Розподіляючи судові витрати, суд виходить з такого.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,9,76,77,90,139,205,229, 241-246,250, 255, 286, 293,295 КАС України,-

ухвалив:

поновити позивачу строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року.

Скасувати постанову серії РАП № від 22.05.2024 року до повідомлення серії ЛВ №00610060 від 18.04.2024 року про накладення на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 300 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого адміністративного апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Повний текст рішення складено 06.11.2025р.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради , адреса 79008, м.Львів, пл. Ринок, буд. 1 .

Третя особа: ОСОБА_2 ,адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя В. В. Свірідова