Справа № 340/6776/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 340/6776/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року (суддя Дегтярьова С.В.)

у справі №340/6776/24

за позовом Приватного підприємства «Віра-Транс»

до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю)

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Віра-Транс» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 054270 від 09.07.2024 р. у розмірі 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не є ані перевізником, ані іншим учасником дорожнього руху чи користувачем транспортного засобу марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому до нього протиправно застосовано адміністративно-господарський штраф. Також позивач звертає увагу, що в акті перевірки вказано, що транспортний засіб марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 . Позивач вважає, що в ТТН від 10.05.2024 автомобільним перевізником Приватне підприємство «Віра-Транс» вказане помилково.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктами відповідальності за статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є автомобільні перевізники - суб`єкти господарювання.

Беручи до уваги відсутність достеменних та беззаперечних доказів здійснення перевезення 10.05.2024 саме позивачем як автомобільним перевізником, суд дійшов висновку, що застосування штрафу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 цього Закону до позивача як до суб`єкта господарювання, є протиправним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник вказує, що під час перевірки водієм ОСОБА_2 подано примірник товарно-транспортної накладної на вантаж від 10.05.2024, в якій автомобільним перевізником вказано позивача. Зауважує, що підпис уповноваженої особи та печатка автомобільного перевізника в товарно-транспортній накладній не є обов`язковими реквізитами, а отже їх відсутність не робить накладну недійсною. Вказує, що в нього була відсутня інформація щодо здійснення перевезення ТОВ «Трейдопт-М». Вважає, що відомості, які подані власником транспортного засобу та вантажовідправником, є суперечливими, адже не вбачається, на якій підставі вантажовідправник визначив ФОП ОСОБА_1 автомобільним перевізником у виправленому листі-дорученні, в той час як транспортним засобом користувалось ТОВ «Трейдопт-М».

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпека на підставі направлення на рейдову перевірку від 02.05.2024 №000137 на а/д М30, 916 км + 897 м Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине перевірено автомобіль DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким здійснювалось перевезення вантажу. Водій не надав державним інспекторам на перевірку заповнені тахокарти водія транспортного засобу або бланк підтвердження діяльності водія.

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.05.2024, яким зафіксовано порушення, передбачене абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено статтею 48 цього Закону.

Повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який був призначений на 11.06.2024, направлено позивачу поштою. Конверт повернувся з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" 06.06.2024.

Повторне повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який був призначений на 09.07.2024, направлено позивачу поштою. Доказів отримання повідомлення матеріали справи не містять.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області виніс постанову №ПШ054270 від 09.07.2024, якою на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення вимог статті 48 цього Закону до ПП «Віра-Транс» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Копію постанови відповідач направив позивачеві 10.07.2024, яку останній отримав 16.07.2024.

23.07.2024 ПП «Віра-Транс» повідомило відповідача, що не здійснювало перевезення вантажу 10.05.2024. ПП «Віра-Транс» не є власником автомобіля, водій ОСОБА_2 не є найманим працівником підприємства, ПП «Віра-Транс» не підписувало будь-яких документів на перевезення, зокрема, і ТТН.

Вважаючи означену постанову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п.4 Порядку).

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно п. 25 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже відповідно до вказаної норми суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Статтею 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» ("Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення") автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Суд апеляційної інстанції враховує, що у постановах від 22 лютого 2023 року у справі № 240/22448/20, від 02 червня 2023 у справі №640/39442/21, Верховний Суд підкреслював, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III).

Отже, обов`язковою умовою для застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, визначений статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є встановлення суб`єкта відповідальності - автомобільного перевізника - суб`єкта господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів та підтвердження факту перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У спірному випадку позивач наполягає, що він не є автомобільним перевізником згідно положень Закону № 2344-III.

В свою чергу, скаржник обґрунтовує свою позицію тим, що під час перевірки водієм ОСОБА_2 подано примірник товарно-транспортної накладної на вантаж від 10.05.2024, в якій автомобільним перевізником вказано ПП «Віра-Транс»; і у відповідача була відсутня інформація щодо здійснення перевезення іншою особою.

За наявних у справі доказів суд апеляційної інстанції з`ясував, що за змістом поданої відповідачем суду товарно-транспортної накладної від 10.05.2024 автомобільним перевізником вказано ПП «Віра-Транс», вантажовідправником є ТОВ «ДНІПРОМЕТИЗ ТАС», вантажоодержувачем є ТОВ «ПБК РЕМПРОЕКТ».

Відповідно до пункту 11.3 глави 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Отже, згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні товарно-транспортна накладна від 10.05.2024 складалась не позивачем, а вантажовідправником.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції витребував відповідні докази у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрометиз ТАС» (вантажовідправник). За повідомленням ТОВ «Дніпрометиз ТАС» 10.05.2024 ТОВ «Дніпрометиз ТАС» здійснило постачання продукції на адресу ТОВ «ПБК РЕМПРОЕКТ» (покупець, ідентифікацій код 40662868). Напередодні від покупця надійшов лист-доручення з наступною інформацією про перевізника, якому слід відвантажити продукцію (копія такого листа-доручення у постачальника не береглася): автопідприємство - ПП «ВІРА-ТРАНС», замовник - ТОВ «ПБК РЕМПРОЕКТ», автомобіль ДАФ, НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , водійське посвідчення ВХТ949705. На підставі цієї інформації постачальником складено накладну на відпуск товарів № 4722 від 10.05.2024 та товарно-транспортну накладну від 10.05.2024. Після здійснення постачання покупець повідомив, що ним у листі-дорученні помилково невірно зазначено перевізника. Покупець надав виправлений лист-доручення від 09.05.2024, в якому в графі «автопідприємство» вказано ФОП ОСОБА_1 , тобто зазначення в ТТН в якості перевізника ПП «ВІРА-ТРАНС» було помилковим.

Таким чином, матеріали справи у сукупності не дають підстав для беззаперечного висновку, що саме позивач у спірному випадку згідно статті 33, 50 Закону № 2344-III є автомобільним перевізником, тобто тим, хто за умовами договору про перевезення вантажу надавав відповідну послугу.

Наявна в матеріалах справи товарно-транспортна накладна від 10.05.2024 не є виключним документом, який визначає автомобільного перевізника, оскільки є документом, який підтверджує перевезення вантажів (найменування та кількість вантажу, маршрут, тощо).

Відповідачем не доведено, що позивач перебував у договірних відносинах із вантажовідправником чи вантажоодержувачем. Так само, відповідачем не враховано, що власником транспортного засобу марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював перевезення, є ОСОБА_1 , а не позивач. Доказів перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах з позивачем матеріали справи не містять.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що за відсутності достеменних та беззаперечних доказів здійснення перевезення 10.05.2024 саме позивачем як автомобільним перевізником застосування до нього штрафу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 цього Закону є протиправним.

Оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже не відповідає критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.2 КАС України).

Суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі №340/6776/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров