Справа № 140/9127/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/9127/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач-1) та ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , позивач-2) звернулися до суду із позовом до Міністерства оборони України (далі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування пункт 10 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №68/в від 18.07.2025, щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_3 ; зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_3 , на підставі частини першої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками померлого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_3 загинув в результаті механічної асфіксії, утоплення 20,10.2022 проїжджаючи через міст, який був пошкоджений внаслідок бойових дій, автомобіль з водієм та пасажирами впав в річку, чому послугувало порушення водієм правил безпеки під час експлуатації транспортних засобів. Відповідно до постанови штатної ВЛК від 15.11.2023 про причинний зв`язок поранення, яке призвело до смерті військовослужбовця ОСОБА_3 , травма ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) солдата ОСОБА_3 , 1994 року народження «Механічна асфіксія. Утоплення» послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , - травма, одержана в результаті нещасного випадку (ДТП), яка призвела до смерті та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Позивачі звернулись із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина, однак відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. Вказане рішення мотивоване тим, що загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння.

Позивачі не погоджуються з вказаним рішенням.

Стверджують, що за положеннями статті 16-4 Закону №2011-ХІІ допомога не призначається у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним саме певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі). Водночас, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається зазначеною нормою права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги. У висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.12.2022 №10-12/3841-ДМ/22 лише констатовано перебування померлого у стані алкогольного сп`яніння. Проте причиною смерті ОСОБА_3 стала механічна асфіксія від закриття дихальних отворів та шляхів водою при утепленні, якій передувало отримання травми шиї.

Відтак вважають, що наявні усі підстави для отримання одноразової грошової допомоги внаслідок смерті сина.

При цьому, належним способом захисту їх порушеного права позивачі вважають прийняття судом рішення про зобов`язання МО України прийняти рішення про призначення їм одноразової грошової допомоги на підставі частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач із поданим позовом не погодився. Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку військової частини НОМЕР_1 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , серед яких був ОСОБА_3 , повертались на автомобілі в розташування підрозділу, після проведення ремонтних робіт транспортного засобу на станції технічного обслуговування. Приблизно о 18:00 20.10.2022 проїжджаючи через міст, який був пошкоджений внаслідок бойових дій, автомобіль з водієм та пасажирами впав в річку, чому послугувало порушення водієм правил безпеки під час експлуатації транспортних засобів. Причиною смерті ОСОБА_3 стала механічна асфіксія. Утоплення. Згідно висновком експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.12.2022 №10-12/3841-ДМ/22 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові та сечі ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,29‰ в крові та 3,30‰ відповідно в сечі.

Згідно зі ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця.

З огляду на вказане, позивачам було відмовлено у призначені та виплаті одноразової допомоги.

Вимогу позивачів про зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідач вважає такою, що є формою втручання в дискреційні повноваження Міністерства оборони України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Ухвалою суду від 24.10.2025 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Жодних пояснень щодо предмету спору у строки, встановлені судом, від третьої особи не надійшло.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками померлого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 02.07.1994 (а.с.15).

ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув в результаті механічної асфіксії, утоплення 20.10.2022, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №10-12/3841ДМ від 24.10.2022 (а.с.28), довідкою про причини смерті від 24.10.2022 (а.с.29).

Відповідно до висновку експерта Комунального закладу «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» №10-12/3841-ДМ/22 значиться, що причиною смерті ОСОБА_3 стала механічна асфіксія від закриття дихальних отворів та шляхів водою при утопленні, якій передувало отримання травми шиї. При судово-токсилогічній експертизі крові та сечі трупа г-на ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт в кількості: 3,29‰ в крові та 3,30‰ відповідно в сечі (а.с.25-27).

За результатами спеціального розслідування по факту нещасного випадку (смерті) військовослужбовця складено акт проведення розслідування нещасного випадку (а.с.20-22), в якому зазначено, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок ДТП в ході якої автомобіль, в якому перебував ОСОБА_3 , зіткнувся з уламками конструкції пошкодженого мосту, що призвело до зміни траєкторії руху та падіння транспортного засобу разом з водієм та пасажирами в річку.

Відповідно до постанови засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії (протокол №2303 від 15.11.2023), травма (20.10.2022) солдата ОСОБА_3 , 1994 року народження, «Механічна асфіксія. Утоплення (алкоголь в крові- 3,29‰ в сечі - 3,30‰)», яка на підставі військово-облікових документів, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 25.11.2022 №є310, матеріалів проведення службового розслідування (наказ командира в/ч НОМЕР_1 №2532А від 20.10.2022), сповіщення №568 від 24.10.2022 (вих.№4800) військової частини НОМЕР_3 , висновку експерта №10-12/3841-Дм від 15.12.2022 Харківського обласного бюро СМЕ, лікарського свідоцтва про смерть №10-12/3841-Дм/22 від 24.10.2022, виданого Харківським обласного бюро судово-медичної експертизи, та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 01.11.2022 Старовижівського відділу державної РАЦС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), послужила причиною смерті 21.10.2022, - ТРАВМА, ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ (ДТП), ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (а.с.30).

За результатами розгляду заяв позивачів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, викладене у Протоколі від 18.07.2025 за№68/п (п.10), в якому зазначено, що: «відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку військової частини НОМЕР_3 військовослужбовці військової частини НОМЕР_3 , серед яких був ОСОБА_3 , повертались на автомобілі в розташування підрозділу, після проведення ремонтних робіт транспортного засобу на станції технічного обслуговування. Приблизно о 18:00 20.10.2022 проїжджаючи через міст, який був пошкоджений внаслідок бойових дій, автомобіль з водієм та пасажирами впав в річку, чому послугувало порушення водієм правил безпеки під час експлуатації транспортних засобів. Причиною смерті ОСОБА_3 стала механічна асфіксія. Утоплення.

Згідно висновком експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.12.2022 №10-12/3841-ДМ/22 під час проведення судово - токсикологічного дослідження в крові та сечі ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,29% в крові та 3,30% відповідно в сечі.

Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням.

Згідно зі статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння».

Як наслідок, комісія МО України дійшла висновку про відмову в призначенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 №975 (а.с.12).

Не погоджуючись з відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.02.1993 (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За приписами статті 41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991(далі - Закон №2011-XII, у редакції від 23.04.2021) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 2 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Відповідно до ст. 16-1 Закону №2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Водночас, статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті16-3 Закону №2011-ХІІ).

На виконання Закону №2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 (далі - Порядок №975, тут і далі - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Підпунктом 2 пункту 4 Порядку №975 визначено, що одноразова грошова допомога призначається у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.

В силу пункту 5 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 10 Порядку №975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган) такі документи:

заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 19 Порядку №975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Із системного аналізу положень Закону №2011-ХІІ та Порядку №975, слідує, що законодавством передбачено обмеження у виплаті гарантованої державною одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, зокрема, внаслідок наявності доведеного факту вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Така допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця або втрата ним працездатності є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

Відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у протоколі від 18.07.2025 за№68/п (п.10) зазначила, що згідно з висновком експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.12.2022 №10-12/3841-ДМ/22 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові та сечі ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,29% в крові та 3,30% відповідно в сечі.

Надаючи оцінку такій відмові, суд наголошує, що за змістом частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункту 19 Порядку №975, зазначена допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).

Водночас, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №640/6477/19 від 29.06.2022.

Отже, визначальним при вирішенні питання щодо наявності права члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є не сам стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв та смертю військовослужбовця.

Відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №120/13997/21-а від 18.03.2024.

Судом встановлено, що згідно довідки про причину смерті від 23.10.2022 та висновку експерта Комунального закладу «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» №10-12/3841-ДМ/22 смерть ОСОБА_3 настала внаслідок механічної асфіксії від закриття дихальних отворів та шляхів водою при утопленні, якій передувало отримання травми шиї.

Відповідно до постанови засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії (протокол №2303 від 15.11.2023), травма (20.10.2022) солдата ОСОБА_3 одержана в результаті нещасного випадку (ДТП), яка призвела до смерті та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.30).

В акті проведення розслідування нещасного випадку зазначено, що обставинами, за яких стався нещасний випадок були: 20.10.2022 близько 16 годин 00 хвилин військовослужбовці механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 , рядовий ОСОБА_5 , старший солдат ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_3 з дозволу командира інженерно-саперного взводу 3 механізованого батальйону вибули з району розміщення тилових підрозділів 3 механізованого батальйону до населеного пункту Шевченкове, Куп`янського району, Харківської області на станцію технічного обслуговування для проведення ремонту автомобіля AUDI A4 ... Після проведення ремонтних робіт військовослужбовці направились назад в район розміщення тилових підрозділів 3 механізованого батальйону на вказаному автомобілі. За кермом автомобіля AUDI A4 знаходився молодший сержант ОСОБА_4 . Не знаючи дороги, військовослужбовець увімкнув навігатор, який вказав шлях через. пошкоджений внаслідок бойових дій міст в місті Куп`янськ, Харківської області. Приблизно о 18 годині 00 хвилин, проїжджаючи через вказаний міст, молодший сержант ОСОБА_4 не проявив уважності, неналежно оцінив дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості та безпечного об`їзду перешкоди. Внаслідок цього автомобіль AUDI A4 зіткнувся з уламками конструкції мосту, що призвело до падіння транспортного засобу разом з водієм та пасажирами в річку Оскол… У військовій частині відсутні відомості про перебування молодшого сержанта ОСОБА_4 під час дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поряд з цим, відповідач ні у спірному рішенні, ні в ході розгляду даної справи не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою ОСОБА_3 (у тому числі, перебуванням його у стані алкогольного сп`яніння) та його смертю.

Висновок експерта Комунального закладу «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» №10-12/3841-ДМ/22, на який посилався відповідач в оскаржуваному рішенні, лише вказує на те, що під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові та сечі ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт.

Оскільки причина смерті ОСОБА_3 не пов`язана з його перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, суд дійшов висновку про відсутність підстав, встановлених статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для відмови позивачам, як батькам загиблого, у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_3 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 18.07.2025 за№68/п в частині відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачів, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та статтями 17, ч. 5 ст. 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

На переконання суду, зобов`язання судом відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачам у зв`язку із смертю військовослужбовця може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність інших підстав для відмови у призначенні та виплаті такої допомоги, які передбачені законом.

Враховуючи, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.

Таким чином, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та додані до неї документи про призначення та виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_3 в порядку і розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.

Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.012024 по справі №480/4122/22.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України на користь позивачів слід стягнути сплачений ними судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №68/в від 18.07.2025, в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 04 листопада 2025 року.

Позивач-1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Позивач-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Суддя Н.В. Стецик