Справа № 160/28612/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/28612/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. (суддя Прудник С.В) в адміністративній справі №160/28612/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, які виразилися у протиправному не зарахуванні йому при призначенні пенсії за віком у пільговому обчисленні стажу роботи, виробленого в районі Крайньої Півночі з 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р., із розрахунку 1 рік фактичної роботи за 1 рік 6 місяців (коефіцієнт 1,5), як працівнику, що мав пільги, встановлені п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", із урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 р.;

- зобов`язати відповідача зарахувати йому у пільговому обчисленні кожний рік роботи за 1 рік і шість місяців, тобто застосувавши коефіцієнт 1,5 до періоду роботи з 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р. як трудовий стаж, вироблений в районі Крайньої Півночі, як працівнику, що мав пільги, встановлені п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", із урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 р., та провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу, починаючи з дати її призначення - 03 серпня 2021 р.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 03 серпня 2021 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, але період його роботи з 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р. в районах Крайньої Півночі, не зарахований йому у пільговому обчисленні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити

нове, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що ОСОБА_1 з 03 серпня 2021 р. призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV та період його роботи з 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р. зарахований на загальних підставах, а не пільгових, оскільки не надано трудові договори чи документи, які б підтверджували укладання ним з підприємством трудового договору. Також вказав, що отримання позивачем у відповідь на звернення листа від 17 жовтня 2024 р. не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.

03 серпня 2021 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №56658-41198/Ж-01/8-0400/24 від 17 жовтня 2024 р. повідомило ОСОБА_1 , що його стаж роботи з 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р. в районах Крайньої Півночі обчислено в одинарному розмірі оскільки не надано трудові договори чи документи, які б підтверджували укладання ним з підприємством трудових договорів.

Не погодившись із не зарахуванням до стажу роботи в одинарному розмірі періоди роботи в районах Крайньої Півночі, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обчислення пільгового страхового стажу під час трудової діяльності в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, здійснюється на підставі трудової книжки, в якій повинно бути зазначено період роботи та користування пільгами або письмового трудового договору чи довідки, що містять такі відомості.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 5 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до підпункту «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 р. «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно із статтею третьою Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26 вересня 1967 р. №1908-VІІ передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР лютого 1960 р. «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У Верховного Суду від 22 лютого 2021 р. у справі №266/258/16-а. вказано, що основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Записами наявної в матеріалах справи копії трудової книжки Серії НОМЕР_1 та архівною довідкою №427 від 30 березня 2020 р. підтверджено, що ОСОБА_1 працював в районі Крайньої Півночі на Якутському шахтобудівельному управлінні тресту «Шахтспецбуд» з 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р.

Викладене свідчить про наявність у відповідача обов`язку зарахувати позивачу період його роботи з 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р. в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні, а саме кожний рік роботи за один рік і шість місяців.

Щодо строку звернення до суду слід зазначити наступне.

За приписами частини 1,4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

ОСОБА_1 звернувся до суду 26 жовтня 2024 р. та заявив позовні вимоги про перерахунок та виплату йому пенсії з дати її призначення - 03 серпня 2021 р., із урахуванням пільгового обчислення стажу його роботи в період 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р.

Судова палата із розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31 березня 2021 р. у справі № 240/12017/19 вказала, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в рішенні від 21 лютого 2024 р. у справі 240/27663/23.

Листом відповідача №56658-41198/Ж-01/8-0400/24 від 17 жовтня 2024 р. позивачу було повідомлено про зарахування періоду його роботи з 06 жовтня 1983 р. по 25 січня 1985 р. в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі. Отримання позивачем цього листа не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права. Інші докази, які б свідчили про звернення позивачем до відповідача щодо надання роз`яснень відносно призначеної йому пенсії в матеріалах справи відсутні.

У зв`язку із чим права позивача підлягають відновленню, а пенсія - перерахунку, починаючи з 27 квітня 2024 р., тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а не з моменту ї призначення, як вирішив суд першої інстанції.

Частиною 3,4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За вимогами частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 315, 316, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. в адміністративній справі №160/28612/24 - скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 за період з 03 серпня 2021 р. по 26 квітня 2024 р. включно, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. в адміністративній справі №160/28612/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 жовтня 2025 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку в частині залишення без розгляду позовних вимог.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник