Справа № 400/9837/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 р. № 400/9837/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ,
до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті, ,
провизнання протиправною та скасування постанови від 05.08.2025 № ОПШ 051378,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.08.2025 № ПШ051378, винесену Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначив, що 11.12.2023 між ним (наймодавець) і ОСОБА_2 (наймач) було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, згідно з яким наймодавець передав наймачу в тимчасове платне користування строком на три роки транспортний засіб, щодо якого 23.06.2025 відповідач здійснив рейдову перевірку. Відтак на дату проведення перевірок не виступав перевізником в розумінні норм чинного законодавства та не використовував транспортні засоби саме як перевізник, а тому постанова від 05.08.2025 № ПШ051378 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу є протиправною.

У відзиві на позовну заяву від 29.09.2025 відповідач заперечив проти позову і просив відмовити в його задоволенні повністю. Відзив умотивовано тим, що:

під час здійснення рейдової перевірки у позивача була відсутня товарно-транспортна накладна, що знайшло своє відображення в акті від 23.06.2025 № 006692, підписаного водієм;

позивач мав можливість бути присутнім на розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт призначеному на 05.08.2025 у Відділі державного нагляду (контролю) у Миколаївській області, чи надіслати на адресу Відділу письмові заперечення чи докази по справі, оскільки завчасно був повідомлений про такий розгляд;

відповідачем правомірно складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом та, в подальшому, винесено спірну постанову про застосування адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

12.09.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за матеріалами в електронній формі, а також про витребування у відповідача належним чином завірених матеріалів справи, за результатами розгляду якої було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.08.2025 № ПШ051378.

До відзиву на позовну заяву від 29.09.2025 надав копії наявних у нього доказів, що стосуються спірних правовідносин.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 12.02.2022 НОМЕР_1 позивач є власником спеціалізованого вантажного спеціалізованого фургону МЕРСЕДС-БЕНЦ АТЕҐО (MERCEDES-BENZ ATEGO), реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу від 11.12.2023, укладеного між позивачем (наймодавець) і ОСОБА_2 (наймач), наймодавець передав, а наймач прийняв в тимчасове платне користування строком на три роки транспортний засіб МЕРСЕДС-БЕНЦ АТЕҐО, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вказаний транспортний засіб позивач передав у користування ОСОБА_2 11.12.2023, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу.

Згідно з товарно-транспортною накладною від 23.06.2025 № TTN252143469, яку відповідач додав до відзиву на позовну заяву від 29.09.2025, автомобільним перевізником, який перевозив автозапчастини автомобілем, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був ФОП ОСОБА_2 .

23.06.2025 посадова особа відповідача провела на автомобільній дорозі М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» 949 км + 826 м контроль транспортного засобу засобом МЕРСЕДС-БЕНЦ АТЕҐО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатами якого було складено Акт від 23.06.2025 № 006692 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до зазначено акта під час перевірки виявлено порушення: у товарно-транспортній накладній від 23.06.2025 № TTN252143469 відсутній код платника податків згідно з ЄДРПОУ перевізника, замовника і вантажовідправника. Транспортний засіб належить ОСОБА_1 .

Листом від 18.07.2025 № 4115/34/24-25 відповідач повідомив позивача про розгляд справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, яке відбудеться у приміщенні відділу державного нагляду (контролю) у м. Миколаєві 05.08.2025.

05.08.2025 відповідач виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ОПШ 051378 (далі Постанова № ОПШ 051378).

Згідно з цією постановою позивачем допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж транспортного засобу Мерседес Бенц держ. номер НОМЕР_2 (акт ОАР 006692 від 23.06.2025). Також постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України Міністра розвитку громад та територій (далі Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, має повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, а його посадові особи розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Згідно з пунктом 1 і додатком розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ державного нагляду (контролю) в Дніпропетровській області є структурними підрозділами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті. Статусу юридичних осіб вони не мають.

Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській і відділ державного нагляду (контролю) в Дніпропетровській області не мали статусу юридичної особи, а їх посадові особи були посадовими особами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті.

З огляду на це суд прийшов до висновку, що посадові особи відповідача, зокрема, такого структурного підрозділу його апарату як відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, мали повноваження на розгляд справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується (частина вісімнадцята статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до пункту 16 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2025 № 141), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567), матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 17 Порядку № 1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.

Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».

У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.

Оскаржувана постанова винесена відповідачем 05.08.2025, тобто в межах двомісячного терміну з дня складення відповідного акта (23.06.2025).

Відтак відповідач, розглянувши справу за відсутності представника позивача, не порушив вимог пунктів 16 і 17 Порядку № 1567.

Що стосується безпосередньо юридичного складу адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до юридичної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Абзацом першим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Таким чином, суб`єктами адміністративних правопорушень, диспозиції яких передбачені статтею 60 зазначеного Закону України, є автомобільні перевізники.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцять частини першої статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з абзацом сімнадцятим глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відтак суб`єктом правопорушень, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», можуть бути як юридичні особи, так і фізичні особи, не залежно від того чи здійснюють вони господарську діяльність (мають статус фізичної особи-підприємця), чи ні.

За правопорушення, передбачені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», притягаються автомобільні перевізники, а не власники чи користувачі транспортного засобу, який перевозиться вантаж. Відповідно, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 140/6000/22 і від 22.02.2024 у справі № 520/4486/23.

Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Абзацами першим і другим пункту 11.1 глави 11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, водій транспортного засобу при перевезені вантажів обов`язково повинен мати при собі і зобов`язаний пред`явити посадовим особам відповідача при здійсненні ними контрольних заходів товарно-транспортну накладну, у якій повинно бути зазначено інформацію про автомобільного перевізника.

Суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 12.02.2022 НОМЕР_1 позивач є власником спеціалізованого вантажного спеціалізованого фургону МЕРСЕДС-БЕНЦ АТЕҐО, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З 11.12.2023, зокрема і 23.06.2025, вказаний транспортний засіб перебував у користуванні ОСОБА_2 , що підтверджується договором найму (оренди) транспортного засобу від 11.12.2023, укладеного між позивачем і ОСОБА_2 , а також Актом від 11.12.2023 приймання-передачі транспортного засобу.

Відповідно до товарно-транспортної накладної 23.06.2025 № TTN252143469, яку відповідач додав до відзиву на позовну заяву від 29.09.2025, автомобільним перевізником, який перевозив автозапчастини автомобілем, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був ФОП ОСОБА_2 , однак його РНОКПП вказаний не був. Натомість ця товарно-транспортна накладна містила код ЄДРПОУ та адресу місцезнаходження вантажовідправника Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «INTER CARS UKRAINE».

З наведеного слідує, що автоперевізником під час рейдової перевірки 23.06.2025 відповідного транспортного засобу був саме ОСОБА_2 , а н позивач.

У постановах від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 та від 22.02.2024 у справі № 520/4486/23 Верховний Суд сформував правовий висновок, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Таким чином, відповідач під час належного розгляду по суті справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт зобов`язаний був установити особу автомобільного перевізника, яка має нести відповідальність за абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що ним, як вбачається з наявних матеріалів справи, зроблено не було за наявності такої можливості.

Отже, оскаржувана постанова прийнята з порушенням абзацу першого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорту», оскільки складена не відносно автомобільного перевізника.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Абзацом першим частини першої статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 10.09.2025 підтверджується понесення позивачем судових витрат на сплату судового збору за подання цього адміністративного позову у розмірі 968,96 гривні. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.08.2025 № ОПШ 051378.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у розмірі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

7. Учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150; ).

8. Повний текст рішення суду складений 05.11.2025.

Суддя В.Г.Ярощук