Справа № 160/18925/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/18925/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.07.2018 року по 27.06.2024 року включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.07.2018 року по 27.06.2024 року у розмірі 84 543,46 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, суд не врахував, що період нарахування середнього заробітку обмежується 6 місяцями згідно нової редакції ст. 117 КЗпП України з 22.07.2018 по 21.01.2019 (184 календарних дні).

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2023 року по справі №160/3693/21 зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити за користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити за користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.07.2018 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 нарахувати і виплатити за користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 22.07.2018 року по листопад 2018 року включно.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.09.2022 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 задоволено частково.

Скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 160/3693/21 в частині задоволених позовних вимог, пред`явлених до Військової частини НОМЕР_2 за період з 01.03.2018 по 21.07.2018, ухвалено нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 160/3693/21 залишено без змін.

Судом враховано, що в/ч НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні у в/ч НОМЕР_1 .

На виконання вищезазначеного рішення відповідачем, в/ч НОМЕР_1 28.06.2024 року виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення по справі №160/3693/21 у сумі 84 588,95 грн.

Вважаючи, що відповідачем несвоєчасно проведено остаточний розрахунок при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність бездіяльності не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Частиною першою статті 117 КЗпП України встановлено (в редакції до 19.07.2022 року), що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Водночас Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 року №2352-ІХ положення статті 117 КЗпП України викладено в такій редакції:

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Закон України №2352-ІХ та відповідно і нова редакція статті 117 КЗпП України набрали чинності з 19.07.2022 року.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Пункт 8 Порядку №100 передбачає, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Обраховуючи середній заробіток, суд враховує принцип співмірності та виходить з такого.

Матеріали справи містять картку особового рахунку ОСОБА_2 за 2019 рік, відповідно до якої грошове забезпечення за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню: травень 2018 року (31 доба) 21284 грн., у червні 2018 року (30 діб) 23302 грн., що у сумі складає 44586 грн.

Розмір середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення 730,92 грн (44586/ 61).

Затримка розрахунку при звільненні (з 22.07.2018 року до 18.07.2022 року) становить 1458 календарних дні, а період затримки розрахунку при звільненні з 19.07.2022 року по 27.06.2024 року включно (з урахуванням обмеження 6 місячним строком до 19.01.2023 включно) складає 185 днів. Загальна затримка 1643 дня.

Відповідно, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 1 200 901,56 грн. (середньоденне грошове забезпечення 730,92 грн. х 1643 календарних днів).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з врахуванням принципу справедливості та співмірності середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком позивача.

На виконання рішення суду позивачу 28.06.2024 виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 84 638,95 грн.

Істотність виплаченої частки індексації грошового забезпечення в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: (сума виплаченої індексації) 84 638,95 грн / 1 200 901,56 грн. (середній заробіток за час затримки розрахунку 1643 дня) х 100 = 7,04 %

Сума, яка підлягає відшкодуванню за весь період з урахуванням істотності частки 7,04% становить: 730,92 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 7,04% х 1643 (кількість днів затримки виплати) = 84 543,46 грн.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 05 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш