Справа № 320/7671/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Київ справа №320/7671/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.11.2022 № 1000-0308-8/117964 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» починаючи з 01.07.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 не отриману суму пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» починаючи з 01.07.2020.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2022 року у справі №200/10911/21, зобов`язано Головне управління СБУ в Донецькій та Луганській областях оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби". У зв`язку зі зміною позивачем постійного місця проживання, а саме переїздом до Києва, особова справа і всі документи передані до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області. На виконання вищезазначеного рішення суду Головним управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області листом від 27.10.2022 № 51/19-4167 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було направлено документи, необхідні для призначення пенсії за вислугою років позивачу. Проте, за результатом розгляду наданих матеріалів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення від 22.11.2022 року № 1000-0308-8/117964, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з не набуттям позивачем права на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №320/7671/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем надано до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Куйбишевським РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області), РНОКПП НОМЕР_2 , внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 18.11.2021 №3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, в якому просив суд: визнати протиправною відмову ГУ СБУ України в Донецькій та Луганській областях, оформлену відповіддю від 22.02.2021 №78/2115/Р-46/11/149 на заяву позивача про призначення пенсії від 11.02.2021; зобов`язати відповідача оформити та направити необхідні документи до ГУ ПФУ в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», з дня подачі заяви про призначення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі №200/10911/21, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі №200/10911/21, апеляційну скаргу адвоката Линнік Вікторії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі № 200/10911/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії скасовано.

Прийнято нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, оформлену листом від 22.02.2021 року №78/2115/Р-46/11/149 на заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.02.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях оформити та направити до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», з дня подачі заяви про призначення пенсії.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1362 грн. (тисяча триста шістдесят дві гривні 00 копійок).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом у справі №200/10911/21 встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Службі безпеки України з 1 липня 2004 року по 30 червня 2020 року.

За витягом з наказу начальника Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях від 30.06.2020 року № 252-ОС/дск старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «б» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, та за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас ЗС України, з наданням права носіння військової форми одягу. В наказі зазначено, що вислуга років на день виключення зі списків особового складу складає 17 років 5 місяців, в пільговому обчисленні 5 років 3 місяці, 24 дні. Всього 22 роки 8 місяців 24 дні.

Витягом з наказу начальника Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях від 14.12.2020 року № 530-ОС/дск «По особовому складу» внесено зміни до наказу начальника Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях від 30.06.2020 № 252-ОС/дск «По особовому складу», а саме: абзац наказу щодо вислугу років старшого прапорщика ОСОБА_1 викладено у новій редакції: «Вислуга років на день виключення зі списків особового складу складає: календарна 17 років 5 місяців, в пільговому обчисленні 8 років 3 місяці, 22 дні, всього 25 років 8 місяців 22 дні».

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 11.08.2020 № 131, старший прапорщик ОСОБА_1 дійсно в період з 01.02.2015 по 25.06.2015, з 01.07.2015 по 31.08.2015, з 06.10.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 05.06.2016, з 28.06.2016 по 05.07.2016, з 12.07.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 14.02.2017, з 12.06.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 23.01.2018, з 28.01.2018 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Маріуполь Донецької області.

Відповідно до довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення від 11.08.2020 № 125, старший прапорщик ОСОБА_1 дійсно в період з 01.05.2018 по 13.11.2018, з 17.11.2018 по 07.01.2019, з 17.01.2019 по 27.01.2019, з 13.03.2019 по 17.03.2019, з 22.04.2019 по 30.04.2019, з 27.06.2019 по 01.07.2019, з 06.07.2019 по 28.07.2019, з 13.08.2019 по 02.09.2019, з 04.01.2020 по 12.01.2020, з 07.02.2020 по 24.05.2020 та з 20.06.2020 по 30.06.2020 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів м. Маріуполь, Донецька область.

Листом Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області від 24.11.2022 року №5г/19-4784 повідомлено позивача, що Головним управлінням листом від 27.10.2022 №51/19-4167 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було направлено документи, необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугою років.

Матеріали справи містять рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.11.2022 року №1000-0308-8/117964 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років згідно наданого пакету документів.

Рішення мотивовано тим, що згідно подання Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент звільнення (30.06.2020) має вислугу років (календарних) 17 років 05 місяців 00 днів.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії за вислугою років.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2262-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За п. «а» ч. 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

За пп. «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Стаття 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Закону №2262-XII при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 17-1 Закону № 2262-XII).

Тобто, статтею 12 Закону №2262-ХІІ визначені умови, коли пенсія призначається саме за вислугу років.

Із аналізу вищенаведених норм Закону №2262-ХІІ слідує, що пункт «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Відповідно до Закону №2262-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393) та визначено, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 1 Порядку №393 (у редакції чинній на час звільнення позивача зі служби), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; служба в Національній поліції.

За пп. «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Отже, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.

Таким чином, пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських.

Як встановлено судом, вислуга років на день звільнення позивача становила у календарному обчисленні - 17 років 5 місяців, в пільговому обчисленні 8 років 3 місяці 22 дні (наказ по особовому складу).

Слід звернути увагу на те, що до 19 лютого 2022 року пунктом 3 Порядку №393 було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16 лютого 2022 року постанови №119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19 лютого 2022 року).

Так, пункт 2-1 Порядку №393 визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Водночас пунктом 3 Порядку №393 визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Отже, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393», і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом №2262-XII та постановою №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

Суд зазначає, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 пункту 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року №5-р/2018).

Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019).

Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, суд зазначає, що зміст правовідносин, зокрема, прав та обов`язків особи, не може змінюватися зі зміною законодавчих норм, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати порядок обчислення вислуги років для визначення права позивача на пенсію відповідно до Порядку №393, чинного на день звільнення позивача зі служби.

На час звільнення позивача зі служби діяла редакція Порядку №393, яка передбачала пільгове зарахування вислуги років.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27 березня 2024 року справа № 160/888/23, від 15 квітня 2024 року справа №140/11144/23, від 10 червня 2024 року справа № 260/4588/23

Суд зауважує, що визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині п`ятій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. Таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, що висловлена в постанові від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

При цьому, право позивача на пільгове зарахування вислуги років саме для призначення пенсії передбачена пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, яка підлягає застосуванню під час вирішення цієї справи, що відповідає правовим висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2025 року по справі №560/14729/23.

Вказане у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що для призначення пенсій за вислугу років за Закону №2262-ХІІ на час звільнення позивача зі служби календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393, а тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень статті 12 Закону №2262-XII та Постанови №393 (у редакції на дату звільнення позивача).

З урахуванням всіх наведених обставин, враховуючи право позивача на призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 12 Закону №2262-XII, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 22.11.2022 № 1000-0308-8/117964 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є протиправним, оскільки відповідач дійшов необґрунтованого висновку про відсутність у позивача необхідного стажу для призначення йому на пенсії за вислугу років згідно статті 12 Закону №2262-XII та Порядку №393 (у редакції на дату звільнення позивача).

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 25 травня 2022 року у справі №480/4643/20.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2023 року у справі №200/4951/22, серед іншого, дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393 у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі №560/9478/22.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію

Відповідно до п. «б» ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визначає строки призначення пенсій, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Статтею 50 вказаного Закону також визначено, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією (останній абз. ст. 50).

Право на призначення пенсії у позивача виникло з 01.07.2020 (з наступного дня після звільнення зі служби). Звернення за пенсією відбулося 11.02.2021 (підтверджено постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2022 року у справі №200/10911/21).

Отже, позивачу має бути призначена пенсія з 01.07.2020.

Щодо зобов`язання відповідача провести відповідну виплату пенсії, то вказана вимога направлена на майбутнє. Суд у свою чергу не здійснює превентивного захисту, оскільки судовому захисту підлягає порушене право. Таким чином, оскільки пенсія позивачу ще не призначена, то підстави вважати, що її не будуть виплачувати у суду відсутні.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29).

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.11.2022 № 1000-0308-8/117964 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, адреса: 08500, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.07.2020 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог- відмовити

Рішення складено у повному обсязі та підписано 3 листопада 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.