Справа № 420/24462/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/24462/25
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі Альонішко С.І.,

за участю представника відповідача Гросу В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЮІГ на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ЮІГ до приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 03.07.2025 року у виконавчому провадженні № 78419479, якою накладено штраф на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮІГ" в розмірі 5100 грн.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є протиправною та винесена з порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що судом не взято до уваги те, що позивач не має можливості виконати рішення суду у зв`язку із ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 19.02.2025 року по справі №504/5181/24 про заборону вчиняти будь-які дії із іпотечним майном. Апелянт зазначає, що про факт відкриття виконавчого провадження позивачу стало відомо лише 16.07.2025 року, після телефонного дзвінка від приватного виконавця Парфьонова Г.В., під час якого позивачу повідомлено про існування постанови від 03.07.2025 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №78419479. До цього моменту жодної постанови чи іншої кореспонденції від виконавця ТОВ «ЮІГ» не отримувало.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. від 19.06.2025 року на підставі наказу №916/4165/23 від 14.05.2025 року відкрите виконавче провадження №78419479 з виконання рішення Господарського суду Одеської області, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮІГ" звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 582 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Постанова про відкриття ВП з ідентифікатором доступу була відправлена на адресу боржника, Одеська обл., Одеський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, буд. 33/4, кв. 89, але повернута за закінченням терміну зберігання.

Приватним виконавцем був вчинений вихід за адресою м. Одеса, вул. Офіцеська, 29, з метою перевірки виконання боржником вимог виконавчого документа - наказу господарського суду № 916/4165/23 та встановлено, що земельну ділянку не звільнено шляхом знесення об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі, про що складений акт від 03.07.2025.

03.07.2025 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. на боржника накладено штраф в розмірі 5100 грн.

16.07.2025 представник ТОВ "ЮІГ" дізнався про наявність виконавчого провадження та подав приватному виконавцю заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, повідомив про неможливість виконання рішення суду у встановлені виконавцем строки з незалежних від нього обставин у зв`язку з наявністю ухвали Доброславського районного суду Одеської області від 19.02.2025 по справі №2/504/1721/25 про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: місто Одеса, вулиця Офіцерська, будинок 29 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) та забороною іншим особам вчиняти буд-які дії, в тому числі проводити реконструкцію, зменшення площі, перестройку, часткове або повне знесення вказаної нежитлової будівлі, до розгляду справи № 504/5181/24 по суті.

Позивач вважає, що приватний виконавець виніс постанову від 03.07.2025 року у виконавчому провадженні № 78419479, якою було накладено штраф на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮІГ" в розмірі 5100 грн. передчасно, тому звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було відомо про прийняття Південно-західним апеляційним господарським судом постанови від 16.04.2025 по справі № 916/4165/23, яка накладала на позивача обов`язок звільнення земельної ділянки шляхом знесення нерухомого майна, яка набрала законної сили 16.04.2025, наказ про примусове виконання даної постанови виданий 14.05.2025. Отже, позивач був обізнаний про накладений на нього обов`язок знесення нежитлової будівлі.

Суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення, ТОВ "ЮІГ" не вжило належних заходів для повного та належного виконання судового рішення. При цьому посилання позивача на ухвалу Доброславського районного суду Одеської області від 19.02.2025 по справі №2/504/1721/25 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю та заборону іншим особам вчиняти буд-які дії, в тому числі проводити реконструкцію, зменшення площі, перестройку, часткове або повне знесення вказаної нежитлової будівлі, до розгляду справи по суті, суд першої інстанції вважав недостатнім доказом для невиконання рішення суду про знесення нерухомого майна.

Суд першої інстанції вважав, що оскільки позивач жодних дій щодо звернення до господарського суду із клопотанням про відстрочку виконання судового рішення не вчиняв, а ухвала у справі №2/504/1721/25 не може виправдовувати бездіяльність позивача та свідчити про поважність причин невиконання судового рішення, то у приватного виконавця були всі належні підстави застосувати до позивача штраф за невиконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1, 10 та 16 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається що 19.06.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем відкрито виконавче провадження № 78419479 з виконання наказу № 916/4165/23, виданого 14.05.2025 Господарським судом Одеської області про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення об`єкту нерухомого майна нежитлової будівлі загальною площею 582 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Офіцерська, 29 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Відповідно до п.2 вищезазначеної постанови боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 20-21).

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з ч.2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі.

За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що як зазначалось вище, на підставі наказу №916/4165/23 від 14.05.2025 року, приватним виконавцем 19.06.2025 року відкрито виконавче провадження №78419479 з виконання рішення Господарського суду Одеської області, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮІГ" звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 582 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Офіцерська, 29 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття провадження була надіслана позивачу за адресою Одеська обл., Одеський р., с. Крижанівка, вул. Марсельська, буд. 33/4, кв. 89, проте конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» лише 06.07.2025 року, що підтверджується поштовим відстеженням. (а.с. 27).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на момент прийняття постанови про застосування до позивача штрафу за невиконання рішення суду, позивач не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження та не мав змоги надати пояснення чи документи, які могли би вплинути на результат прийнятої постанови.

Далі, 03 липня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. складений акт про те, що в ході проведення виконавчих дій було вчинено вихід за адресою: м. Одеса, вул. Офіцерська, 29, з метою перевірки виконання боржником вимог виконавчого документа наказу № 916/4165/23, вданого 14.05.2025 року Господарським судом Одеської області та встановлено, що боржником вимоги виконавчого документа не виконано. (а.с. 25-26).

З цих підстав в цей же день відповідач прийняв постанову ВП № 78419479 від 03.07.2025 про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду наклав на боржника ТОВ «ЮІГ» штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

При цьому, як вбачається з наданого до суду акту, позивач не був запрошений для проведення виконавчих дій.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 19.02.2025 року у справі №2/504/1721/25 нежитлова будівля, яка підлягала знесенню відповідно до наказу Господарського суду, перебуває під арештом та обтяженнями. Відповідно до цієї ухвали, судом прямо заборонено вчиняти будь-які дії, щодо вказаного об`єкта нерухомості, а саме: здійснювати реконструкцію, зменшення площі, перебудову, часткове або повне знесення будівлі, - до вирішення справи по суті.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначена ухвала на момент відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, як і на час розгляду апеляційної скарги є чинною, ніким не скасованою та відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на момент виконання наказу Господарського суду існує інше суде рішення, про заборону вчиняти інші дії а саме реконструкцію, зменшення площі, перебудову, часткове або повне знесення спірної будівлі.

При цьому, при прийнятті постанови про накладення на позивача штрафу, приватним виконавцем не надано оцінки вищезазначеній ухвалі суду, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про передчасне накладення штрафу на позивача.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову відповідачем не досліджено ряд питань, які мали суттєве значення для прийняття рішення про накладення штрафу.

При цьому, як зазначалось вище, визначальною умовою для накладення штрафу за невиконання рішення суду є його невиконання саме без поважних причин.

Колегія суддів звертає увагу, що залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на ТОВ «ЮІГ» штрафу за невиконання судового рішення є протиправною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, щодо невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та відповідно правомірності накладення на апелянта штрафу оскаржуваною постановою, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ЮІГ». з відповідача на користь апелянта підлягає стягненню сплачений судовий збір до суду першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 7570 грн.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЮІГ задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЮІГ задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича ВП № 78419479 від 03.07.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Стягнути з приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 19, офіс 1; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮІГ (65123, Одеська обл., Одеський район, с. Крижанівка, вул. Марсельська, буд. 33/4, кв. 89; ) судовий збір у розмірі 7570 грн. (сім тисяч п`тсот сімдесят гривень).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко