Справа № 380/18719/24
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

м. Львів

04 листопада 2025 рокусправа № 380/18719/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Кондратюк Ю.С.,

з участю:

секретаря судового засідання: Бугрінова Е.В.,

представника позивача: Калініченко Б.І.,

представника відповідача: Думич І.А.,

розглянув у відкритому підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, в якій просить:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 17.01.2024 року № 2054/13-01-24-08 щодо нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 7 283 454,33 грн.

Ухвалою судді від 06.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 04.10.2024 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 22.10.2024 забезпечено участь адвоката Калініченка Бориса Ігоровича в судових засіданнях у справі №380/18719/24 в режимі відеоконференції за допомогою Електронного кабінету та власних технічних засобів.

28.10.2024 представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому просить залишити позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у справі №380/18719/24 без розгляду. В обґрунтування клопотання зазначає, що Головним управлінням ДПС у Львівській області після прийняття податкового повідомлення-рішення від 17.01.2024 №2054/13-01-24-08 керуючись п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України (далі ПК України) було направлено відповідне рішення рекомендованим відправленням №772, однак 02.02.2024 відповідне відправлення було повернуте відправнику з підстав відсутності адресата за вказаною адресою про, що свідчить відповідна відмітка у відправленні.

Звертає увагу суду, що позивач відповідно до ст. 42 ПК України був належним чином повідомлений про наявність у нього податкового зобов`язання, що виникло на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.01.2024 №2054/13-01-24-08 ще 02.02.2024, однак звернувся до адміністративного суду із вимогою про скасування відповідного рішення лише у жовтні 2024 року з порушенням шестимісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 122 КАС України.

Ухвалою суду від 06.01.2025 провадження у справі № 380/18719/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення зупинено до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 500/2276/24.

Ухвалою суду від 14.08.2025 поновлено провадження в адміністративній справі № 380/18719/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 09.10.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

15.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку на подання позову, в якому просить вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2024 року № 2054/13-01-24-08.

В обґрунтування зазначає, що відмітка про неможливість вручення поштового відправлення, зокрема, з причин «відсутності адресанта за вказаною адресою» має бути проставлена саме на повідомленні про вручення. Водночас податковий орган свою позицію щодо необхідності залишення позову без розгляду обґрунтовує довідкою про причини повернення, яка знаходиться на конверті. При цьому, на вказаній довідці не зазначено номер поштового відправлення і взагалі довідка перекриває повідомлення про вручення.

Покликається на введення в Україні воєнного стану. Звертає увагу, що відсутність стабільного електропостачання в значній мірі утруднило підготовку позовної заяви, формування значної кількості додатків, їх переклад та подання через підсистему «Електронний суд».

Позивач керувався приписами ч. 56.18 ст. 56 ПК України, яка визначає, що початок перебігу 6-ти місячного строку на оскарження податкового повідомлення-рішення починається з дня його отримання. Також на користь вказаного твердження слугувала численна судова практика Верховного Суду.

Тому, покладаючись на вказані норми та презумпцію правомірності дій та рішень платника податків, позивач обраховував процесуальний строк для звернення до суду з дня фактичного отримання податкового повідомлення-рішення.

17.10.2025 від представника відповідача, надійшли заперечення на клопотання поновлення строку на подання позову, в яких зазначає, що поштовою службою відмітка про невручення поштового відправлення № 72 з відповідною причиною - «відсутність адресата за вказаною адресою» - була належним чином зроблена у довідці «Про причини повернення/досилання» за формою № 20, засвідченій печаткою та датованій 02.02.2024.

Звертає увагу, що доводи позивача про неотримання податкового повідомлення-рішення є незмістовними, оскільки у випадку направлення означеного рішення на актуальну податкову адресу позивача (незмінність якої станом на час здійснення такого направлення позивачем не заперечується і не спростовується) та з моменту проставлення поштовим оператором відповідної відмітки про невручення адресату поштового відправлення із зазначенням такої причини спірне податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків.

Звертає увагу, що позивач проживає у місті Львові, а позовна заява була оформлена та подана засобами поштового зв`язку, без використання підсистеми «Електронний суд». Позивач не наводить жодних аргументів чи доказів, які б підтверджували вплив описаних ним подій на можливість подання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви.

03.11.2025 на виконання ухвали, постановленої судом без оформлення окремого документа, відповідач долучив докази скерування позивачу акту перевірки та податкового повідомлення-рішення від 17.01.2024 №2054/13-01-24-08.

03.11.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що на повідомленні про вручення поштового відправлення відсутній підпис працівника пошти, що виключає можливість вважати це поштове відправлення врученим, з огляду на положення ч. 42.5. ст. 42 Податкового кодексу України, в якому чітко вказано, що лист ДПС може вважатися врученим, якщо саме на рекомендованому повідомленні проставлена причина невручення.

Звертає увагу суду на те, що 21.02.2024 направив адвокатський запит до ДПС з вимогою надати документи та інформацію щодо валютного контролю та його результатів, що був вжитий Відповідачем щодо ФОП ОСОБА_1 .

У відповідь було отримано лист від 01.03.2024 № 5637 6 13-01-24-08. До листа було долучено: ряд запитів про надання податкової інформації, відповіді на письмові запити, наказ про проведення перевірки, акт документальної позапланової невиїзної перевірки, а також оскаржуване податкове повідомлення-рішення із рекомендованим повідомленням про вручення на конверті.

При цьому, як видно зі змісту вказаного листа, довідка про невручення (ф.20) до нього не долучалася.

Отримавши лист із доданими документами, зокрема, рекомендоване повідомлення про вручення із відсутнім підписом працівника відділу поштового зв`язку на ньому, що відповідно до положень ч. 42.5. ст. 42 Податкового кодексу України вказує на те, що він не може вважатися врученим.

Із врахуванням вказаної обставини, презумпції правомірності рішень та дій платника податків, а також того, що відповідно до ч. 56.18. ст. 56 ПК України строк оскарження податкового повідомлення-рішення має обраховуватися саме з дати його отримання, а не з дати коли воно вважається врученим, строк звернення до суду визначався саме з дати отримання відповіді на адвокатський запит і ознайомлення зі змістом акту податкової перевірки позивача та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У підготовчому засіданні представник позивача проти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечив, просив строк звернення до суду поновити. Також в обґрунтування пропущеного строку звернув увагу суду, що позивач перебувала у відрядженні.

У підготовчому засіданні представник відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав.

При вирішенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 дійшла таких висновків:

« 17. Підсумовуючи вказане вище, Велика Палата вважає, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);

2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 ПК України).».

Суд відхиляє доводи представника позивача про застосування у цьому випадку приписів п. 56.18 ст. 56 ПК України, з огляду на таке.

У постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 вказано, що Велика Палата вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного в пункті 101 постанови Великої Палати від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, про те, що норма пункту 56.18 статті 56 ПУ України встановлює спеціальні строки звернення до суду, відсилаючи в цьому питанні до статті 102 цього Кодексу. У контексті зазначеного Велика Палата висновує, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не встановлює строку звернення до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення та не є відсильною до норми, яка їх встановлює, а отже, не є тим «іншим законом», яким встановлені спеціальні строки звернення до суду.

Судом з`ясовано, що спірне рішення рекомендованим відправленням направлено на адресу позивача, проте 02.02.2024 відповідне відправлення було повернуте відправнику з підстав «адресат відсутній за вказаною аресою».

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пункт 42.1 статті 42 ПК України встановлює, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами абз. 1, 2 п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З огляду на викладене, спірне рішення вважається врученим позивачу 02.02.2024.

Водночас позовна заява надіслана до Львівського окружного адміністративного суду 30.08.2024, що вказує на недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Аналіз усіх вищевказаних норм КАС України дає підстави стверджувати про обов`язок суду з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №160/18326/21.

Суд критично ставиться до покликань представника позивача про те, що оскільки на повідомленні про вручення поштового відправлення відсутній підпис працівника пошти та причини невручення, то вказане виключає можливість вважати це поштове відправлення врученим відповідно до ч. 42.5. ст. 42 ПК України, з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що спірне податкове повідомлення-рішення рекомендованим відправленням 772 направлено з допомогою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу позивача, яка не є спірною, повернуте відправнику 02.02.2024 з підстав «адресат відсутній за вказаною аресою», про що зазначено на Довідці про причини повернення/досилання Ф.20.

Вказана Довідка про причини повернення/досилання Ф.20 прикріплена до конверта, містить підпис працівника поштового зв`язку та печатку «Укрпошти».

Копії конверта з відправленням 772 та Довідкою про причини повернення/досилання Ф.20, рекомендованого повідомлення про вручення, фіскального чека містяться в матеріалах справи, а оригінали оглянуті судом під час підготовчого засідання.

Відповідно до п. 7.9. Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Документи», який розроблено у відповідності до Закону України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, при поверненні невручених відправлень Документи за зворотною адресою працівник ОПЗ:

- оснащених АРМ ВЗ роздруковує новий бланк супровідної адреси із зазначенням причини повернення, який наклеюється на відправлення Документи поверх попереднього бланку супровідної адреси;

- не оснащених АРМ ВЗ оформлює довідку ф.20 із зазначенням причини повернення, яка прикріплюється до відправлення Документи.

Відповідно до довідки Ф.20, яка прикріплена до конверта, відповідне відправлення було повернуте відправнику з підстав «адресат відсутній за вказаною аресою». Також вказана довідка містить підпис працівника поштового зв`язку та штамп АТ «Укрпошта» із датою повернення.

Отже, покликання позивача в цій частині не знайшли свого підтвердження.

У постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

У цій же постанові Судова палата виснувала, що обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкового повідомлення - рішення у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції.

До того ж, представником позивача у відповідь на адвокатський запит було отримано лист від 01.03.2024 № 5637/6/13-01-24-08, до якого було долучено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, що вказує на можливість звернення з цим позовом в межах шестимісячного строку.

Як видно зі змісту поданої заяви, однією із причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, на яку посилається позивач, є введення в країні воєнного стану та відсутність стабільного електропостачання у місті Києві.

Однак, суд зазначає, що вказані причини пропуску не є тими об`єктивно непереборними обставинами, які перешкоджали йому звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Представником позивача не надано доказів того, що запровадження воєнного стану стало перешкодою для своєчасного звернення до суду та перебуває у прямому причинному зв`язку, а саме покликання на запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуальних строків.

Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач проживає у місті Львові, а позовна заява була оформлена та подана засобами поштового зв`язку, без використання підсистеми «Електронний суд», тож наведені позивачем у клопотанні обставини щодо відключення електроенергії у місті Києві не можуть бути визнані такими, що вплинули на своєчасність подання позову, і повністю спростовуються фактичними даними.

З наведеного вказані доводи представника позивача не спростовують висновки суду про те, що за змістом спірних правовідносин початок відліку строку на звернення до суду пов`язується саме з датою повернення поштового відправлення із оспорюваним податковим повідомленням-рішенням, тобто з 02.02.2024, а відтак такий строк закінчився 02.08.2024. Проте позивач звернулась з позовом до суду лише 30.08.2024.

Також в обґрунтування пропущеного строку представник позивача звернув увагу суду, що позивач перебувала у відрядженні, проте доказів на підтвердження вказаних обставин не подав.

Інших доказів поважності пропуску позивачем строку на звернення до суду позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Відтак, проаналізувавши вказані підстави та подані на їх підтвердження докази суд не вважає їх такими, що відповідають вищезазначеним критеріям поважності, реальності, непереборності і такими, що об`єктивно були нездоланними на час плину строків звернення до суду.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на подання позовної заяви протягом законодавчо встановленого строку, не вбачається, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, не є поважними та об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки залежали від самого позивача та його представника.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Враховуючи усі вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позивачем був пропущений строк звернення до адміністративного суду для захисту свого права, а клопотання про його поновлення не містить посилань на конкретні обставини, які б могли слугувати причиною його поновлення, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що підстави, вказані представником позивача у клопотанні про поновлення пропущеного строку визнані судом неповажними, то позовну заяву відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України необхідно залишити без розгляду.

За таких обставин, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 240 КАС України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Керуючись ст. ст. 118, 122, 123, 171, 240, 241-243, 248, 256, 293- 295 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні клопотання представника позивача Калініченка Бориса Ігоровича про поновлення строку на подання позову - відмовити.

2. Клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

3. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без розгляду.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач : Головне управління ДПС у Львівській області (79003, вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів; ).

Повну ухвалу складено 06.11.2025.

Суддя Кондратюк Юлія Степанівна