Справа № 320/12549/25
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року № 320/12549/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ),

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторантс"

про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з позовом до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторантс", у якому просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.02.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 77038281;

- зобов`язати старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кириченко К. закінчити виконавче провадження № 77038281 на підставі заяви ДП МА Бориспіль № 35-22-21 від 31.01.2025 року про закінчення виконавчого провадження.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позову позивач наголошує на протиправності оскаржуваної постанови та наявності у відповідача підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі заяви боржника про виконання виконавчого документу, який став підставою для відкриття такого виконавчого провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 21.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07.04.2025 о 15:00.

07.04.2025 у судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача, представника третьої особи, надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи строки розгляду справи, передбачені ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неявка всіх учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами у справі.

У зв`язку з неявкою учасників та достатністю доказів у матеріалах справи, суд на місці ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

30.01.2025 року до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява стягувача №29-01-25-05 від 29.01.2025 (вх. №2651 від 30.01.2025) про відкриття виконавчого провадження, згідно виконавчого напису №63 від 28.01.2025 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачом В.В. про стягнення з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Аеро Ресторантс» заборгованості 78871,10 грн.

30.01.2025 року державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77038281.

30.01.2025 року державним виконавцем відділу керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій №77038281 у сумі 369,00 грн.

В рамках здійснення виконавчих дій державним виконавцем направлено вимогу про надання інформації, що містить банківську таємницю.

Відповідно до отриманої відповіді, боржник має відкриті рахунки в банківських установах.

Крім того, 30.01.2025 року державним виконавцем направлено запит до Державної фіскальної служби України (ДФС) для отримання відомостей про номери банківських рахунків, відкритих боржником. Одночасно було сформовано запит до Міністерства внутрішніх справ України (МВС) щодо наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Згідно отриманих відповідей, за боржником зареєстровані транспортні засоби.

30.01.2025 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору №77038281 у сумі 7887,11 грн.

31.01.2025 року до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява №35-22-21 від 31.01.2025 від ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з припиненням грошового зобов`язання.

Державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено розгляд вказаної заяви, надано відповідь відповідно до вимог чинного законодавства та направлено поштовою кореспонденцією на адресу заявника 04.02.2025 за вих.№10333.

В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем відділу в межах виконавчого провадження №77038062 направлено запит стягувачу щодо підтвердження інформації стосовно виконання ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» вимог, зазначених у виконавчих написах від 28.01.2025 №№ 59, 61, 63, 65, 67.

На зазначений запит державного виконавця до відділу надійшла заява від ТзОВ «АЕРО РЕСТОРАНТС» № 03-02-25-02/3 від 03.02.2025 року, в якій підприємство спростувало інформацію про погашення заборгованості ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

За змістом заяви ТзОВ «АЕРО РЕСТОРАНТС» не підтвердило факту сплати заборгованості та не визнало її погашення. Також з пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» встановлено, що Боржник намагається уникнути фактичного виконання, вдаючись до маніпуляцій та підміни понять.

Державним виконавцем здійснено розгляд зазначеної заяви, проведено перевірку наданих відомостей та опрацьовано матеріали виконавчого провадження. За результатами розгляду заявнику надано відповідь у встановленому законом порядку, яку направлено поштовою кореспонденцією 10.02.2025 за вих №.14391.

Державним виконавцем відділу здійснено списання коштів з рахунків боржника та їх подальше перерахування на користь стягувача.

05.02.2025 головним державним виконавцем керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У відповідності до частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, такого виконавчого документу, як виконавчий напис нотаріусів.

У відповідності до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VI. Оцінка суду

Згідно частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, такого виконавчого документу, як виконавчий напис нотаріусів.

Судом встановлено, що 30.01.2025 року до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява стягувача №29-01-25-05 від 29.01.2025 (вх. №2651 від 30.01.2025) про відкриття виконавчого провадження, згідно виконавчого напису №63 від 28.01.2025 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачом В.В. про стягнення з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Аеро Ресторантс» заборгованості 78871,10 грн.

31.01.2025 року до відділу надійшла заява №35-22-21 від 31.01.2025 від ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з припиненням грошового зобов`язання.

Зазначена заява обґрунтована тим, що на виконання умов п.3.10 і п.5.2 договору від 30.07.2014 №1605 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір), Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (далі - Орендар) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - Балансоутримувач) 27.08.2014 відповідно до вхідного платіжного доручення №937915 було сплачено 78 871,10 грн. (з ПДВ) завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди за Договором.

З огляду на умови п.5.2 і п.10.1 Договору, сплачена Орендарем на користь балансоутримувача сума 78 871,10 грн. (з ПДВ) завдатку в рахунок орендної плати за останній місяць оренди за Договором підлягає поверненню балансоутримувачем Орендарю.

У свою чергу, Орендар має перед балансоутримувачем не виконане грошове зобов`язання в сумі 419 000,00 грн. штрафу за договором від 20.04.2015 № 02.5-14/1-30 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі №911/858/22, залишеним у цій частині без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі № 911/858/22 і постановою Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2024 у справі № 911/858/22.

За приписами частини 3 статті 203 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 601 Цивільного кодексу України, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахуваннядостатньо заяви однієї сторони.

На підставі викладеного вище, керуючись ч.3 ст.203 Господарського кодексу України, ст.601 Цивільного кодексу України, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» заявляє про припинення свого зобов`язання щодо сплати (повернення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» суми 78 871,10 грн. (з ПДВ) завдатку, сплаченого Орендарем в рахунок орендної плати за останній місяць оренди згідно договору №1605 від 30.07.2014, шляхом зарахування грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» перед Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за договором від 20.04.2015 №02.5-14/1-30 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, підтверджених рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, яке набрало законної сили 30.10.2023.

Грошові зобов`язання Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» на суму 78 871,10грн. (з ПДВ) завдатку за договором від 30.07.2014 № 1605 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, припинено повністю.

Грошові зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» за договором від 20.04.2015 № 02.5-14/1-30 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю на суму 419 000,00 грн. штрафу, підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі № 911/858/22, яке набрало законної сили 30.10.2023, припинено частково на суму 78 871,10грн.

Залишок невиконаних грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» за договором від 20.04.2015 № 02.5-14/1-30 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю на суму 419 000,00 грн. штрафу, підтверджених рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2023 у справі №911/858/22, яке набрало законної сили 30.10.2023, з урахуванням результатів розгляду балансоутримувачем вимоги Орендаря від 09.01.2025 № 09-01-25/1, становить 302 874,48 грн. штрафу.

Таким чином, на думку позивача з даної заяви ДП МА «Бориспіль» вбачається, що грошові зобов`язання ДП МА «Бориспіль» перед ТОВ «Аеро Ресторантс» на загальну суму 78 871,10 грн. (з ПДВ), було припинено повністю.

Відносно позовних вимог в частині зобов`язання старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження № 77038281 на підставі заяви ДП МА Бориспіль № 35-22-21 від 31.01.2025 року про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає таке.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За змістом наведеної норми вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню, як у випадку виконання виконавчого документу боржником та і внаслідок відповідних дій державного виконавця у примусовому порядку.

При цьому, на думку суду заява ДП МА Бориспіль № 35-22-21 від 31.01.2025 року не є доказом виконання виконавчого документа - виконавчого напису №63 від 28.01.2025 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачом В.В. про стягнення з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Аеро Ресторантс» заборгованості 78871,10 грн., оскільки в заяві про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-11 від 27.01.2025 року, Боржник обґрунтовує часткове зарахування грошових зобов`язань не за виконавчим документом, а за господарським договором. Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено такої підстави для закінчення виконавчого провадження, як зарахування однорідних грошових зобов`язань.

Також суд зазначає, що позивачем не було надано доказів фактичного виконання зазначеного виконавчого документа - доказів оплати заборгованості у сумі 78871,10 грн.

За встановлених обставин у відповідача були відсутні законні підстави для закінчення виконавчого провадження №77038281 на підставі заяви ДП МА Бориспіль № 35-22-21 від 31.01.2025 року.

Таким чином, з огляду на наведене та враховуючи, що ТОВ «АЕРО РЕСТОРАНТС» не підтвердило факту сплати заборгованості та не визнало її погашення державним виконавцем здійснено списання коштів з рахунків боржника та їх подальше перерахування на користь стягувача.

05.02.2025 головним державним виконавцем керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

З наведеного вище вбачається наявність визначених пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для закінчення виконавчого провадження № 77038281.

Наведене у повній мірі свідчить про виконання державним виконавцем покладеного на нього Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку щодо здійснення виконавчого провадження на засадах верховенства права, законності та об`єктивності (частина 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення та дій на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення та дії відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки дії та оскаржуване рішення відповідача ґрунтуються на вимогах Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно, є правомірними.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на те, що у задоволенні позову слід відмовити, підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Леонтович А.М.