Справа № 607/18242/25
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2025 Справа №607/18242/25 Провадження №2-а/607/707/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.,

при секретарі с/з Музиці А.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ТЕ №00187504 від 14.08.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ТЕ №00187504 від 14.08.2025, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Також просить винести окрему ухвалу на посадову особу за складання, на його думку, завідомо неправомірної постанови.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначив, що він 02.09.2025 одержав постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ТЕ №00187504 від 14.08.2025 з якої вбачається, що 07.07.2025 о 11.25 год. за адресою: м.Тернопіль, вул.Майдан волі, 3 здійснено адміністративне правопорушення, яке полягало у несплаті за паркування на платному паркувальному майданчику автомобілем «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушено вимоги ч.1 ст.52-2 Закону України «Про дорожній рух», абзац 2 пункт 26 Правил паркування транспортних засобів, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Однак, позивач вважає, що зазначені обставини не відповідають дійсності. Так, ним на платному паркувальному майданчику у м.Тернополі на вул. Майдан Волі, 3 о 11.00 год. 07.07.2025 дійсно було залишено транспортний засіб. При цьому, на вказаному автомобілі був знак, що ним керує водій з інвалідністю, що підтверджується фотознімками фіксації правопорушення. Зазначив, що він є особою з інвалідністю, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 .

Паркувальний майданчик, на якому позивач розмістив свій транспортний засіб не містив позначення місць і дорожньої розмітки, де саме можна залишати особі з інвалідністю транспортний засіб безоплатно. Отже, позивач вважає, що місця для паркування особам з інвалідністю на відповідному майданчику не були помічені відповідними знаками та дорожньою розміткою. Таким чином, позивач стверджує, що місце для безкоштовного паркування вважалось місце, на якому він залишив вказаний транспортний засіб.

Відповідач Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради подав суду відзив на позов, в якому вважає, що у задоволенні позову позивачу слід відмовити. Зазначив, що як вбачається із спірної постанови, 07.07.2025 о 11.21 год. водієм транспортного засобу RENAULT днз НОМЕР_1 здійснено стоянку на майданчику для платного паркування, за адресою Майдан Волі, 3 в м. Тернополі, з неоплатою за користування майданчиком для платного паркування. За даним фактом головним спеціалістом інспектором з паркування Фляк С.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.152-1 КУпАП в порядку ст.ст. 14-2, 279-1 КУпАП. На фотознімках, які надані в якості доказів правомірності винесеної постанови, чітко зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення. Також, відповідач стверджує, що паркувальний майданчик обладнаний згідно вимоги законодавства, що підтверджується схемою організації дорожнього руху. Зазначає, що згідно п.5 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів та Правил дорожнього руху. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». В даному випадку, транспортний засіб позивача був розміщений на платному місці, а не на місці призначеному для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, тобто не на спеціально відведеному місці, що не звільняє водія від обов`язку оплати паркувального майданчика на загальних підставах. З огляду на вищезазначене, вважає, що оскаржувана постанова є законною, обгрунтованою та об`єктивною, а інспектор діяв правомірно, у межах своїх повноважень у спосіб передбачений законом, а тому позов до задоволення не підлягає.

21.10.2025 позивач подав до суду, через підсистему «Електронний суд», відповідь на відзив, у якій зазначив, що надані відповідачем графічні матеріали організації схеми дорожнього руху у місці спірного паркування, відповідно до яких відповідач стверджує, що місця для паркування осіб з інвалідністю були належним чином позначені на початку ділянки для паркування, не можуть свідчити про фактичне виконання такої схеми уповноваженою особою та про наявність встановлених (нанесених) спеціальних знаків і розмітки у місці паркування для осіб з інвалідністю, станом на час паркування позивачем транспортного засобу. На підтвердження відсутності відповідних дорожніх знаків та розмітки станом на час спірного паркування позивачем надано фотознімки з місця події.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що станом на час, коли він залишив транспортний засіб на майданчику для платного паркування транспортних засобів, дорожні знаки та дорожня розмітка, що позначають місця для паркування осіб з інвалідністю, були відсутні.

Представник Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився із невідомої суду на те причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

З матеріалів справи слідує, що постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Фляком С.О., винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ТЕ №00187504 від 14.08.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Із постанови вбачається, що 07.07.2025 о 11:25 год. за адресою м. Тернопіль, вул. Майдан Волі здійснено неоплату паркування на платному паркувальному майданчику транспортного засобу марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушено вимоги ч.1 ст.52-2 Закону України «Про дорожній рух», абзац 2 пункт 26 Правил паркування транспортних засобів, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП, за що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень.

Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою до ст. 152-1 КУпАП вказано, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами 1, 2 ст. 152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої ст. 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі несплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152-1 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що позивачем було здійснено паркування його транспортного засобу на майданчику для платного паркування без оплати паркування, що не оспорюється сторонами.

Так, підставою відсутності у своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152-1 КУпАП, позивач вказує, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, на керованому ним транспортному засобі наявна позначка «Водій з інвалідністю», а чинним законодавством передбачено надання пільг, зокрема, водіям з інвалідністю щодо здійснення безоплатного паркування. Однак, на паркувальному майданчику, на якому він розмістив транспортний засіб фактично відсутні відповідні дорожні знаки та розмітка, де саме можна залишити особі з інвалідністю транспортний засіб безоплатно.

З даного приводу, суд зазначає наступне.

Як вбачається із долучених до постанови фотоматеріалів правопорушення, інспектором з паркування зафіксовано транспортний засіб марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , із позначкою «Водій з інвалідністю», який припаркований за адресою м. Тернопіль, вул. Майдан Волі на платному паркувальному майданчику.

Згідно Схеми організації дорожнього руху, яка надана представником відповідача, майданчик для платного паркування по вул. Майдан Волі у м. Тернополі, обладнаний відповідно до вимог законодавства. На схемі зображено ділянку дороги із платною зоною паркування, у межах якої передбачено два спеціальні місця для паркування осіб з інвалідністю або водіїв, які їх перевозять. Вказане підтверджується наявністю таблички 7.17 «Особи з інвалідністю», яка застосовується для позначення місця для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», та дорожньої розмітки 1.35, яка позначає місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю або водіїв, що їх перевозить.

Фотознімки, долучені позивачем до відповіді на відзив, зроблені таким чином, що не дають можливості достеменно встановити відсутність відповідної дорожньої розмітки на паркувальному майданчику, оскільки на момент їх здійснення у зазначеному місці були припарковані інші транспортні засоби. Водночас із наданих фотознімків чітко вбачається наявність дорожніх знаків, які позначають початок зони для паркування осіб з інвалідністю.

Відтак, суд вважає, що доводи позивача про відсутність на відповідному паркувальному майданчику дорожніх знаків та дорожньої розмітки, які позначають місця для паркування водіїв з інвалідністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Поряд з цим, суд зауважує, що відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (Закон - № 875-ХІІ) власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Відповідно до пп. «ґ» п. 30.3 ПДР розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Відповідно до пп. «д» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознака и інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до приписів пп. «е» п. 2.9 ПДР водієві забороняється користуватися розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю» за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознака и інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до ч. 10 ст. 30 цього Закону порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 585 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 53 від 31.01.2018) затверджено «Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» (далі - Порядок № 585).

Даний Порядок встановлює механізм як надання, так і отримання пільг водіями з інвалідністю на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування і на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів (крім гаражних кооперативів) (далі - безоплатне зберігання), спрямований на реалізацію положень ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Пунктом 2 Порядку № 585 визначено категорію осіб, яким надається право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів це, зокрема, водії з інвалідністю, водії, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії).

Також, зазначеним вище Порядком детально визначено механізм отримання пільг, обов`язки та повноваження органів місцевого самоврядування.

Так, п. 4 Порядку встановлює, що документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.

Безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 (Офіційний вісник України, 2009 р., № 96, ст. 3314), і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (Офіційний вісник України, 2001, № 41, ст. 1852). При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» (п. 5 Порядку № 585).

Отже, соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами. Такий захист полягає, зокрема, у наданні, встановлених законодавством України, пільг таким особам на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус. Так, на власників спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування покладено обов`язок забезпечення виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують, зокрема, водії з інвалідністю, які у свою чергу мають право встановлювати на транспортному засобі розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Тобто, у разі не дотримання вказаних вимог, а саме розташування транспортного засобу за відсутності на ньому розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю», отримання послуг з паркування на майданчику для платного паркування повинно бути сплачено на загальних підставах.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем було здійснено стоянку транспортним засобом марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , 07.07.2025 на платній стоянці більше 10 хвилин, без оплати вартості такої. Зазначені обставини стверджуються наданими відповідачем фотознімками та не оспорюються сторонами.

Фотофіксація адміністративного правопорушення здійснена з використанням технічного засобу ПАК Інспектор, про що зроблена відмітка у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ТЕ №00187504 від 14.08.2025.

Разом з цим, судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Пенсійним фондом України 08.02.2024.

Відтак, позивач належить до пільгової категорії громадян, які звільняються від оплати паркування, але за умови наявності на транспортному засобі відповідного розпізнавального знаку, що ним керує особа з інвалідністю.

Як стверджує позивач, керований ним автомобіль, помічено відповідним розпізнавальним знаком, що транспортним засобом керує особа з інвалідністю.

Надані відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого рішення фотознімки доводять наявність відповідного розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» на транспортному засобі позивача.

Відтак, на підставі системного аналізу законодавчих положень, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до переконання, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки позивач належить до пільгової категорії громадян, які звільняються від оплати паркування, а додані відповідачем фотознімки доводять наявність на транспортному засобі відповідного розпізнавального знаку, що ним керує особа з інвалідністю.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок власників спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечувати створення паркувальних місць для осіб з інвалідністю, не нівелює наявності пільг на безоплатне паркування для осіб з інвалідністю.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З врахуванням вищенаведеного суд вважає, що відповідачем не підтверджено належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, не доведено дотримання при винесені постанов про накладення адміністративного стягнення вимог статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, а відтак оскаржувана постанова винесена без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а тому позов в частині скасування спірної постанови слід задовольнити. При цьому, вирішуючи позов, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали стосовно головного спеціаліста-інспектора з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Фляка С.О. за складання ним завідомо неправомірної постанови, відтак у цій частині слід позивачу відмовити.

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, а також те, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , суд доходить висновку, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 242,24 грн, а судовий збір у сумі 242,24 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 152-1, 245, 268, 278, 279, 280, 283 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ТЕ №00187504 від 14.08.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 152-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) гривень, скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 152-1 КУпАП, провадженням закрити.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 242 (двісті сорок дві) гривні 24 копійки.

Судовий збір у сумі 242 (двісті сорок дві) гривні 24 копійки компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складене та підписане 03 листопада 2025 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, , адреса місця знаходження: вул. Є.Коновальця, 8, м. Тернопіль.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін