Справа № 240/29676/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/29676/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Комунального некомерційного підприємства "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради (далі - відповідач) із позовом, у якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ №375-О від 11.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем всупереч чинному законодавству, а тому вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивував свою позицію тим, що наказ №375-О від 11.08.2023 видано правомірно, в межах наданих повноважень та у спосіб визначений законодавством, тому відсутні підстави для його скасування. Водночас, зазначив, що позивачем не доведено, яким чином спірний наказ про виключення та введення до штатного розпису посади порушує його права, свободи та інтереси і яким чином у випадку його скасування права позивача буде захищено та відновлено.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, судом встановлено наступне.

27.06.2023 року у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_2 , директора КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 кК України.

28.06.2023 року ОСОБА_2 було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в умисних діях, які виразились в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданих їй влади та службового становища.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11.07.2023 року підозрюваного ОСОБА_2 було відсторонено від посади директора КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради в межах строку досудового розслідування - 27.08.2023 року.

Пункт 2.2. посадової інструкції медичного директора КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради, яка діяла станом на 11.07.2023, передбачає, що медичний директор у разі відсутності директора закладу за його дорученням виконує його обов?язки.

В п. 1.9 посадової інструкції директора КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради, яка діяла станом на 11.07.2023, зазначено, що медичний директор виконує обов?язки директора в межах компетенції у разі відсутності останнього на робочому місці. Тобто, не на час відсутності через відрядження, хворобу, відпустку тощо, а саме відсутності на робочому місці протягом дня.

Відповідно до п. 7.6 Статуту КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради у разі відсутності Директора Підприємства або неможливості виконувати свої обов?язки з інших причин, обов`язки виконує заступник Директора чи інша особа згідно з функціональними (посадовими) обов?язками.

Відповідно до п.п. 2 п. 12 Контракту з директором комунального некомерційного підприємства «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 05.08.2022, укладеного між виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області та ОСОБА_2 , орган управління майном у разі відсутності Керівника має право вирішувати питання про покладення виконання обов?язків керівника.

За розпорядженням міського голови виконавчого комітету Бердичівської міської ради Сергія Орлюка від 13.07.2023 №139/05-02 виконання обов?язків директора КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради було покладено на медичного директора КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради ОСОБА_3 .

Необхідність внесення змін до штатного розпису КНІ «БМЛ» Бердичівської міської ради була обумовлена відсутністю в ньому посади Заступника директора відповідно до приписів п. 7.6 Статуту КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради.

У зв`язку з чим, 11.08.2023 року наказом №375-0 медичного директора КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради ОСОБА_3 , який виконував обов?язки директора КНП «БМЛ» Бердичівської міської ради було 1) виключено із штатного розпису адміністративно-управлінського персоналу 1.0 ставку заступника медичного директора (з надання медичної допомоги матері та дитині) та 2) введено в штатний розпис адміністративно-управлінського персоналу 1.0 ставку заступника директора.

Вважаючи протиправним наказ №375-О від 11.08.2023, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Тобто, адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачеві необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушення прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненні дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди має похідний характер від встановлення судом самого факту їх порушення, адже відсутність порушеного права, свободи чи інтересу виключає необхідність їх захисту або відновлення.

Саме по собі порушення вимог закону діями (бездіяльністю) або рішеннями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх незаконними є доведеність позивачем порушення цими діями або рішенням безпосередньо його прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на зазначене, під час вирішення спору суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення) а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи викладене, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача.

Вказана позиція висловлена в окремих рішеннях Конституційного Суду України, зокрема рішення від 25.11.2017 №6-рп/1997 та від 25.12.1997 №9-зп/1997 щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України.

Окрім того, суд звертає увагу на рішення Верховного Суду від 28.02.2019 у адміністративній справі №522/3665/17, в якому зазначено, що в контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу збоку суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачка є юрисконсультом адміністративно-управлінського персоналу Комунального некомерційного підприємства "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради та виконує свої обов`язки у відповідності до посадової інструкції юрисконсульта (провідного) затвердженої директором Комунального некомерційного підприємства "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради від 19.03.2021. Зазначила, що звернулася до суду для захисту своїх прав та усіх працівників медичного закладу з метою забезпечення нормального функціонування медичного закладу. Водночас, зауважила, що на неї з боку кервництва чиниться тиск з метою перешкодити виконанню нею професійних обов`язків.

Проте, дослідивши матеріали справи та аргументи, викладені позивачкою у позовній заяві, суд дійшов висновку, що доводи, викладені у ній є абстрактними, не містять обґрунтування негативного впливу з боку відповідача на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивачки. Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачкою не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

Позивачка не визначила, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний її інтерес та що цей інтерес належить саме їй. Позивачка не обґрунтувала свій особистий, безпосередній, індивідуальний інтерес, а покликається на порушення інтересу усіх працівників медичного закладу, частиною якої вона є, і для якої цей інтерес має значення.

Безпосередньо позивачка не є потерпілою від дій/бездіяльності відповідача, оскільки не спричинило суттєвого негативного впливу саме на неї і позивачка не зазначила жодної реальної шкоди.

Судом не встановлено, а позивачкою не доведено, яким чином спірний наказ від 11.08.2023 року №375-О про виключення та введення до штатного розпису посади порушує її права, свободи чи інтереси і яким чином у випадку його скасування права позивачки буде захищено та відновлено.

Суб`єктивне невдоволення позивачки кадровими призначеннями в Комунальному некомерційному підприємстві "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради не є доказом наявності порушення її цивільних прав та законних інтересів.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачкою способу його захисту способам, визначених законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, є самостійною та достатньою підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №640/21611/19, від 13.07.2022 року у справі № 916/3307/16.

Щодо доводів позивачки про здійснення на неї тиску з боку керівництва, суд зазначає, що в силу частини другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що жодних доказів вказаних позивачкою обставин матеріали справи не містять. Такі твердження ґрунтується лише на власних домислах та припущеннях, що не узгоджуються із вимогами наведених положень права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Комунального некомерційного підприємства "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради (вул. Здоров`я, 1, м. Бердичів, Житомирська область, 13312, ) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2025 року.

Суддя Р.М.Шимонович