Справа № 420/6926/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6926/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачка звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування, ОСОБА_1 , до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради на посаді головної медсестри з 01.01.2004 по 28.01.2023 року;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати, ОСОБА_1 , до страхового стажу в подвійному розмірі:

- з дати призначення пенсії з 30.01.2015 року - період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради на посаді головної медсестри з 01.01.2004 по 31.01.2015 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.03.2019 року період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради на посаді головної медсестри з 01.02.2015 по 28.02.2019 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2021 року період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради на посаді головної медсестри з 01.03.2019 по 28.02.2021 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2023 року - період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради на посаді головної медсестри з 01.03.2021 по 28.02.2023 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити, ОСОБА_1 , перерахунок розміру пенсії та її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не зарахував до стажу позивачки в подвійному розмірі період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради (після перейменування) на посаді головної медсестри з 01.01.2004 по 28.02.2023 роки. Вважаючи такі дії протиправними позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відповідач надав відзив, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що період роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 на посаді медсестри в Міській клінічній інфекційній лікарні зараховано в одинарному розмірі. Проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004, а саме вищевказаного періоду немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону № 1058-ІУ. Також вважає, що позивачка порушила строк звернення до суду.

У відповіді на відзив позивачка не погодилась з доводами викладеними у відзиві та просила задовольнити позовні вимоги.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

З 30.01.2015 позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком.

Відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_1 позивачка у період з 01.01.2004 року по 28.02.2023 року працювала на посаді головної медичної светри в Комунальній установі «Міська клінічна інфекційна лікарня Одеської міської ради» ( стара назва - Міської клінічної інфекційної лікарні).

11.02.2025 року позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 до її страхового стажу у подвійному розмірі та перерахунку пенсії.

Листом від 26.02.2025 року відповідач відмовив у врахуванні цього періоду в подвійному розмірі.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивачка звернулась до суд у з цим позовом.

Вирішуючи цей спір суд керувався наступними приписами законодавства.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою-третьою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 60 Закону 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За правилами, встановленими частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною третьою статті 24 вказаного Закону України передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Однак, нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону №1058-IV також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду від 04 грудня 2019 року, у справі №689/872/17 та від 27 лютого 2020 року, у справі №462/1713/17, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України повинні враховуватися судом.

Таким чином, робота позивачки в Міській клінічній інфекційній лікарня та Комунальній установі «Міська клінічна інфекційна лікарня Одеської міської ради» дає право на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі.

Не врахувавши позивачці з 01.01.2004 року стаж роботи у подвійному розмірі, відповідач діяв протиправно, оскільки беручи до уваги положення статті 60 Закону № 1788-XII, стаж роботи позивачки з цієї дати необхідно рахувати в подвійному розмірі, так як у цей період позивачка працювала в Комунальній установі «Міська клінічна інфекційна лікарня Одеської міської ради» на посаді головної медичної сестри.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2014 року, тобто після дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас право на перерахунок пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, встановленим процесуальним законом.

Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Звернувшись до суду з цим позовом 09.03.2025 позивачка заявила вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок її пенсії з 30.01.2015 року.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, статті 46 Закону №1058-IV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

При цьому, у справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що перерахунок пенсії позивачки з урахуванням подвійного страхового стажу не здійснювався з 01.01.2004 року, тому відсутні підстави для застосування норми щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.

Реалізація позивачкою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивачка, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачка звернувся до суду з цим позовом 09.03.2025 року її права можуть бути захищені судом з 10.09.2024 року - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, а не з 30.01.2015, як просить позивачка, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню шляхом.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачці всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При цьому суд враховує, що ставка судового збору за подання позову з однією вимогою немайнового характеру через електронний суд становить 1211,20 грн. Тому суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області судові витрати у розмірі 1211,20 грн. Решта суми судового збору, як надмірно сплачена позивачкою, може бути повернута за відповідною заявою позивачки.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради на посаді головної медичної сестри з 01.01.2004 року по 28.02.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради на посаді головної медичної сестри з 01.01.2004 року по 28.02.2023 року з 10.09.2024 року, та здійснити перерахунок розміру пенсії та її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовну заяву в частині вимог за період з 30.01.2015 року до 09.09.2024 року залишити без розгляду.

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов