Справа № 160/12897/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/12897/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року (суддя Златін С.В.) в справі № 160/12897/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області) про:

визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови в призначенні пенсії та скасування рішення №96 про відмову у призначенні пенсії від 02 квітня 2025 року;

зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 25 березня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши період навчання з 01 вересня 1982 року по 22 липня 1985 року - 2 роки 10 місяців 22 дні до пільгового стажу за Списком №2 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 12 лютого 2025 року (з моменту досягнення 58 річного віку).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 02.04.2025 року №96.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1982 р. по 22.07.1985 р., як стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 та прийняти відповідне рішення, з урахування висновків наведених в даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянтом приведено норми законодавства, що регулює питання призначення пільгових пенсій, проте не приведено жодних доводів у спростування висновків суду першої інстанції.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням від 02.04.2025р. за №96 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області відмовлено у призначенні пенсії. Повідомлено, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний код, трудова книжка, диплом) загальний страховий стаж складає 37 років 06 місяці 28 днів. Пільговий стаж за Списком № 1 складає 2 роки 04 місяці 03 дні, пільговий стаж за Списком №2 складає 5 років 09 місяців 7 днів.

У зв`язку з наведеним позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивачем надано трудову книжку, видану на ім`я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 01.08.1985 року.

В оскаржуваному рішенні не наведено підстав неврахування періодів роботи, навчання до пільгового стажу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу не враховано до пільгового стажу роботи, який дає право для призначення пенсії згідно зі статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, період навчання, дані про яке наявне в трудовій книжці позивача.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1982 року по 22.07.1985 року суд першої інстанції вказав, що період навчання позивача підтверджується записами трудової книжки та копією диплому Державного комітету Української РСР по професійно-технічній освіті середнього професійно-технічного училища серії НОМЕР_2 від 22.07.1985 за спеціальністю машиніст крану металургійного виробництва про присвоєння ОСОБА_1 кваліфікації машиніст крану металургійного виробництва четвертого розряду.

Згідно з записами в трудовій книжці позивача останній почав працювати на займаних посадах за списком №2 з 01.08.1985 року, тобто менше ніж через три місяці після закінчення навчання, отже, останнім дотримано вимоги статті 38 Закону України Про професійну-технічну освіту, тому період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1982 року по 22.07.1985 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу останнього.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах з 12.02.2025 р. (з моменту досягнення 58 річного віку), суд першої інстанції зазначив, що відповідач, виконуючи зазначене рішення суду, повинен буде здійснити розрахунок пільгового стажу позивача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішення питання щодо здійснення розрахунку пільгового стажу позивача а також вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії віднесено до дискреційних повноважень відповідача, у зв`язку з чим вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2025 року про призначення пенсії за п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, оскільки це є необхідним для повного захисту прав та законних інтересів позивача.

Суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 02 квітня 2025 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, від 02 квітня 2025 року №96 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.

У рішенні вказано, що страховий стаж складає 37 років 06 місяці 28 днів, пільговий стаж за Списком № 1 складає 2 роки 04 місяці 03 дні, пільговий стаж за Списком №2 складає 5 років 09 місяців 7 днів.

Виходячи з обставин справи, до пільгового стажу за списком №2 не зараховано період навчання у закладі професійно-технічної освіти.

Спірним в цій справі є питання зарахування до пільгового стажу періоду навчання у закладі професійно-технічної освіти та, відповідно, правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відтак, необхідною умовою призначення пільгової пенсії на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є наявність відповідного стажу роботи.

Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначені періоди, з яких складається страховий стаж.

Частиною першою статті 24 цього Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 01.08.1985 року містить записи про період навчання позивача в СПТУ №11 м. Дніпропетровська.

Дипломом, виданим СПТУ №11 м. Дніпропетровська, серії Д №263436 від 22.07.1985 року підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 01 вересня 1982 року по 22 липня 1985 навчався у згаданому ПТУ за спеціальністю «машиніст крану металургійного виробництва» та йому присвоєння кваліфікацію машиніст крану металургійного виробництва четвертого розряду.

Згідно зі статтею 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках визначаються Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року (далі - Закон № 103/98-ВР), відповідно до частини першої статті 38 якого час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

У розумінні частини першої статті 17 Закону № 103/98-ВР заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 Закону № 103/98-ВР встановлено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

За положенням статті 3 Закону № 103/98-ВР професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.

Відповідно до статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За положеннями пункту «д» статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Записами трудової книжки позивача доводиться, що позивач з 01 серпня 1985 року розпочав працювати на посаді, що передбачена списком №2.

В спірному випадку перерва між днем закінчення навчання (22 липня 1985 року) та днем зарахування на роботу за набутою професією машиніст крану металургійного виробництва (01 серпня 1985 року) не перевищує трьох місяців, тому цей період (період навчання у закладі професійної освіти/професійно-технічному навчальному закладі) має бути зарахований до пільгового стажу позивача відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність не зарахування періоду навчання в закладі професійно-технічної освіти, а також протиправність рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, а також обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права - зобов`язання зарахувати цей період до пільгового стажу, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийняти відповідне рішення з урахування висновків суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року в справі № 160/12897/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року в справі № 160/12897/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 05 листопада 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко