Справа № 640/10772/21
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року

м. Київ

справа №640/10772/21

касаційне провадження № К/990/6989/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (далі - Компанія) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 (головуючий суддя Кобаль М.І., судді Костюк Л.О., Степанюк А.Г.) у справі за позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» до Державної служби експертного контролю України (далі - Держекспортконтроль) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (далі - позивач, Компанія, платник) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служби експертного контролю України (далі - відповідач, Держекспортконтроль, контролюючий орган), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 02.04.2021 №42/21 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

На обґрунтування позову, позивач послався на порушення контролюючим органом порядку розгляду справи і прийняття постанови. Позивач зазначає, що постанову прийнято відповідачем з порушенням встановленого законом строку для притягнення позивача до відповідальності.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 17.06.2021 позов задовольнив повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про накладення штрафу прийнято відповідачем після закінчення десятиденного строку встановленого пунктом 1.6 Порядку розгляду справ про порушення юридичними особами вимог законодавства в галузі державного експортного контролю, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 16.12.2013 №1490 (далі - Порядок №1490), та з порушенням процедури прийняття рішення, оскільки рішення не було оголошено негайно після закінчення розгляду справи.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 15.02.2022 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нову постанову, якою у задоволенні позову відмовив повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було порушено Порядку №1490, а певні формальності, допущені під час складання протоколу, не повинні тягнути за собою скасування правильного по суті рішення про накладення штрафу на Компанію. Суд апеляційної інстанції зазначив, що у контролюючого органу були законні та обґрунтовані підстави для прийняття оскаржуваної постанови в межах шестимісячного строку, починаючи з 06.10.2020.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження скаржник визначає пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права, а саме статей 24, 26 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного контролю», статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та пункту 1.9 Порядку №1490 у подібних правовідносинах.

Скаржник вказує на порушення відповідачем вимог Порядку №1490 під час прийняття оспорюваної постанови та відсутність підстав для накладення штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

Позивач доводить, що судом апеляційної інстанції не враховано, що заявлені ним 22.07.2020 до митного оформлення товари (вироби) не перетинали митний кордон України, переходу права власності на вказані товари (вироби) від позивача до покупця не відбулось, відвантаження товарів (виробів) на визначених у Контракті умовах FOB чи FСА з метою подальшої їх передачі або переміщення за межі України також не відбулось.

Позивач зауважує про неврахування судом апеляційної інстанції, що згідно з даними товарно-транспортної накладної від 22.07.2020 №006049 вантажовідправником товарів (робіт) і вантажоодержувачем вказаних товарів (виробів) є позивач, а не іноземний покупець, як безпідставно визначив відповідач в оскаржувані постанові.

Скаржник у касаційній скарзі посилається на необґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції про порушення позивачем вимог законодавства в галузі державного експортного контролю у зв`язку зі здійсненням міжнародної передачі товарів (експорту) без отримання в установленому порядку дозволу контролюючого органу. Вважає, що такі висновки не відповідають вимогам абзацу 2 статті 24 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного контролю», абзацу 38 статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та фактичним обставинам у цій справі.

Верховний Суд ухвалою від 12.05.2022 відкрив провадження за касаційною скаргою позивача та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідач у касаційній скарзі, посилаючись на законність і обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає про наступне.

22.07.2020 позивачем подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA10030/2020/121047 для митного оформлення експорту частини виробів за Контрактом №27/2018-19/5976/2/Т-80UD/FOB/CP/ASRF/USE-18.4-6-К/КЕ-19 (далі - Контракт).

Відповідно до вказаної декларації у митному режимі «експорт» позивачем задекларовано товари, що підлягають переміщенню через митний кордон України і є предметом поставки за укладеним між позивачем та покупцем Контрактом.

При митному оформленні вказаних виробів позивачем було використано документи, що надані третіми особами - українськими постачальниками цих виробів. Наведені у вказаних документах відомості про найменування, опис і технічні характеристики виробів стали для позивача підставою для ідентифікації вказаних виробів як товарів цивільного призначення.

Під час митного оформлення вказаних виробів посадовими особами Київської митниці Держмитслужби було проведено огляд задекларованих позивачем виробів, за результатами якого були виявлені розбіжності між заявленими та оглянутими органом митної служби товарами. Виявлено відсутність маркування на статорі 684212.01, запобіжник СП-10 марковано як « 10А19», вставка плавка ВП1-1 маркована як « 1802», утримувач вставки плавкої ДВП4-1 маркований як «ДВП4-1В», утримувач вставки плавкої ДВП4-2 маркований як «ДВП4-2В».

07.08.2020 Київська митниця Держмитслужби листом №7.8.-1/28.1/11/15597 повідомила позивача про необхідність отримання дозвільних документів від Державної служби експортного контролю України для митного оформлення вказаних товарів.

Листом від 25.08.2020 № USE-34-9285 позивач звернувся до Державної служби експортного контролю України і просив надати відповідні роз`яснення щодо порядку міжнародної передачі вказаних вище товарів (виробів), заявлених позивачем до митного оформлення, та щодо яких митним органом було відмовлено позивачу в митному оформленні.

Одночасно з цим листом позивачем було надано відповідачу копію довідки Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання комунар» від 30.07.2020 №434/022-20, відповідно до якої маркування « 10А19» на запобіжнику СП-10 вказує на номінальний струм для запобіжника 10 ампер (п. 1.5.2 ТУ16-522.001-82); маркування « 1802» на вставці плавка ВП1-1 вказує на місяць та рік її виготовлення (лютий 2018 року). Також, було надано контролюючому органу копію листа Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» від 29.07.2020 №530-287Ф про відсутність необхідності маркування виробів та копію листа Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» від 29.07.2020 № 502-52П, відповідно до якого маркування «ДВП4-1В» та «ДВП4-2В» утримувачів вставки плавкої ДВП4-1 та вставки плавкої ДВП4-2 вказує, що це модифікація товару всепогодня.

Також, разом з вказаним листом позивачем надано відповідачу копію довідки Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання комунар» від 02.09.2019 №384/022-19-1, копію довідки Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» від 31.07.2019 №502-40-1-П, копію довідки Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» від 31.07.2019 №379до/г, копію довідки позивача від 26.08.2020 №34/178 щодо попередньої ідентифікації товарів (виробів), заявлених 22.07.2020 позивачем до митного оформлення. Відповідно до вказаних довідок зазначені в них товари (вироби) є товарами цивільного використання.

Листом Державна служба експортного контролю України від 03.03.2021 №1410/34-21 було викликано керівника позивача прибути 16.03.2021 для участі у складенні протоколу про порушення суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів - юридичною особою вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

16.03.2021 представники позивача за довіреністю Король Ю.В. та Гайденко А.І. прибули до контролюючого органу, де їм було вручено протокол №42/21 від 16.03.2021 про порушення позивачем вимог законодавства в галузі державного експортного контролю (далі - протокол), складений 16.03.2021 відповідачем без участі та присутності керівника (уповноваженого представника) позивача.

18.03.2021 позивачем подано відповідачу письмові пояснення (попередні) №USE-13.1-3779 від 17.03.2021 до цього протоколу. Вказані письмові пояснення позивача містили у тому числі клопотання про ознайомлення з документами, які містяться в матеріалах справи про порушення законодавства в галузі державного експортного контролю, порушеної відповідачем щодо позивача.

Також, позивач просив надати йому можливість ознайомлення з матеріалами вказаної справи і їх вивчення до 29.03.2021, з метою належної підготовки позивачем заперечень, аргументів, пояснень та міркувань на захист своїх прав та інтересів.

23.03.2021 позивачем подано до контролюючого органу клопотання №USE-13.1-4024 від 23.03.2021 про ознайомлення з документами, які містяться в матеріалах вказаної вище справи, виготовлення відповідних копій документів, їх вивчення.

01.04.2021 здійснено розгляд справи про порушення законодавства в галузі державного експортного контролю щодо позивача.

Під час розгляду справи 01.04.2021 позивачем були заявлені і подані відповідачу письмові клопотання а саме: від 30.03.2021 №USE-13.1-4401 про закриття справи, у зв`язку пропущенням відповідачем строку прийняття постанови; від 30.03.2021 №USE-13.1-4405 про закриття справи, у зв`язку із закінченням строку притягнення позивача до відповідальності; від 01.04.2021 №USE-13.1-4527 про закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу порушення.

Відповідач відмовив позивачу у задоволенні усіх заявлених і поданих ним клопотань.

02.04.2021 позивачем отримано лист відповідача від 30.03.2021 №2057/34-21 про відмову у задоволенні клопотання позивача від 23.03.2021 №USE-13.1-4024 про ознайомлення з матеріалами справи, виготовлення копій та здійснення аудіофіксації процесу розгляду справи.

В свою чергу, Державна служба експортного контролю України прийшла до висновку, що позивачем було порушено вимоги законодавства в галузі державного експортного контролю при здійсненні митного оформлення експорту вказаних вище товарів (виробів) і, як наслідок, прийняла постанову №42/21 про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - Компанію штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю від 02.04.2021.

02.04.2021 представнику позивача вручено оскаржувану постанову від 02.04.2021 №42/21 у приміщенні відповідача.

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною, а порядок її прийняття порушеним, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Діяльність, пов`язану з державним контролем за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов`язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях, регулює Закон України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» від 20.02.2003 №549-IV (далі - Закон №549-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзаців 1 і 2 статті 24 Закону №549-IV порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю є, зокрема, здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості.

Статтею 1 цього Закону визначено: міжнародні передачі товарів - це експорт, імпорт, реекспорт товарів, їх тимчасове вивезення за межі України або тимчасове ввезення на її територію, транзит товарів територією України, а також будь-які інші передачі товарів, що здійснюються за межами України; експорт - це продаж або передача на інших законних підставах товарів іноземним суб`єктам господарської та іншої діяльності з вивезенням або без вивезення цих товарів за межі митного кордону України, включаючи реекспорт товарів, у тому числі продаж або передача товарів в Україні посольству чи представнику будь-якої юридичної особи іноземної держави, іноземцю чи особі без громадянства; продаж або передача в Україні чи за її межами права управління (контролю) товарами відповідно юридичній особі іноземної держави чи її представнику, іноземцю чи особі без громадянства, у тому числі через засоби зв`язку; розкриття технології іноземцю чи особі без громадянства; фактичне відвантаження товарів з метою подальшої їх передачі або переміщення за межі України.

Статтею 5 Закону №549-IV встановлено, що методами здійснення державного експортного контролю є: ідентифікація товарів, що передбачає встановлення відповідності конкретних товарів, які є об`єктами міжнародних передач, найменуванню та опису товарів, внесених до списків товарів, що підлягають державному експортному контролю; надання дозволів чи висновків на здійснення міжнародних передач товарів або проведення переговорів щодо здійснення таких передач; здійснення митного контролю та митного оформлення товарів відповідно до законодавства; застосування санкцій до суб`єктів господарювання, які порушили порядок здійснення таких передач, установлений цим Законом та іншими актами законодавства в галузі експортного контролю.

За правилами частини першої статті 24 Закону №549-IV порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю є, зокрема, здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості.

Частиною першою статті 25 Закону №549-IV передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, накладає на суб`єктів здійснення міжнародних передач товарів - юридичних осіб штрафи, за порушення, передбачені абзацами другим та третім статті 24 цього Закону: у разі якщо за висновками центральних органів виконавчої влади та інших державних органів завдано шкоду національним інтересам України (політичним, економічним, військовим) чи порушено міжнародні зобов`язання України, - у розмірі 150 відсотків вартості товарів, які були об`єктом відповідної міжнародної передачі; у разі якщо за висновками центральних органів виконавчої влади та інших державних органів не завдано шкоду національним інтересам України (політичним, економічним, військовим) та не порушено міжнародні зобов`язання України, - у розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом відповідної міжнародної передачі; за порушення, передбачені абзацами четвертим, п`ятим та шостим статті 24 цього Закону, - в розмірі 100 відсотків вартості товарів, які були об`єктом відповідної міжнародної передачі; за порушення, передбачені абзацами сьомим та одинадцятим статті 24 цього Закону, - в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за порушення, передбачені абзацом восьмим статті 24 цього Закону, - в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за порушення, передбачені абзацами дев`ятим та десятим статті 24 цього Закону, - в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 24 цього Закону, уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, що його виявила, складається протокол, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надається посадовим особам, зазначеним у частині першій цієї статті.

Відповідно до частин другої і третьої статті 26 Закону №549-IV керівник чи заступник керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, приймає рішення про накладення штрафу протягом десяти днів після отримання документів, зазначених у частині другій цієї статті.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції установив, що 15.04.2019 між позивачем (далі - продавець) та іноземним Підприємством важкого машинобудування Таксила-ХІТ, Ісламська Республіка Пакистан (далі - покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №27/2018-19/5976/2/Т-80UD/FOB/CP/ASRF/USE-18.4-6-К/КЕ-19, предметом якого продаж виробів, визначених у додатку А до Контракту.

Умови поставки та відвантаження виробів покупцю визначено у пунктах 1 і 2 Контракту, відповідно до яких поставка товару здійснюється на умовах FOB/FCA правил Інкотермс. Порт (місце) відвантаження: будь-який морський порт/аеропорт України.

За умовами пункту 13 Контракту вироби за Контрактом повинні бути відправлені морським шляхом/повітрям. Відправлення виробів здійснюється позивачем на морському судні під пакистанським прапором, переважно на PNSC, на основі оплати фрахту при доставці. За відсутності морського судна під пакистанським прапором позивач може здійснити відправку на судні під іноземним прапором. За жодних обставин відвантаження не може бути здійснене Індійським, Тайванським або Ізраїльським судном або будь-яким судном, що заходить на шляху до Карачі в порт Індії, Тайваню або Ізраїлю. У разі термінової необхідності поставки виробів, транспортування може бути замінене з морського на повітряне після надання письмового запиту покупця. У разі відвантаження повітряним шляхом позивач відправить товари через РІА, а в разі відсутності РІА позивач відправить вироби будь-якими авіалініями за винятком Індійських, Тайванських або Ізраїльських на основі сплаченого фрахту.

Підпунктами 15.1, 15.4 пункту 15 Контракту передбачено, що вироби оглядаються Штабом розвантаження в Карачі/Ісламабаді та перевіряються представниками покупця для підтвердження відсутності пошкодження пакування. Якщо підтверджено, що кількість контрактних виробів в Карачі/Ісламабаді відповідає пакувальним листам, покупець видає відповідний сертифікат Вантажоодержувача.

Пунктом 31 Контракту передбачено, що під час отримання виробів АСРФ, ХІТ, військове містечко Таксила, Пакистан, покупець надасть протягом 30 днів після отримання виробів вантажоодержувачем позивачу сертифікат вантажоодержувача згідно з Додатком G до Контракту.

Контрактом передбачено, що поставка виробів покупцю здійснюється позивачем через будь-який морський порт або аеропорт України на умовах поставки FOB або FCA.

Термін «франко-борт» (FOB) відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

Термін «франко-перевізник» (FCA) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Поставка позивачем виробів покупцю, щодо яких контролюючий орган зробив висновок про порушення позивачем законодавства в сфері державного експортного контролю, не була здійснена, переходу права власності на вироби від позивача до покупця не відбулось оскільки вироби не пройшли митне оформлення і їх не було передано (відвантажено) відповідному морському/авіаційному перевізнику в морському порту/аеропорту України.

На виконання вищезазначеного контракту, позивачем було укладено ряд договорів з третіми особами про передачу/продаж позивачу виробів, що є предметом поставки за Контрактом, для подальшої поставки їх покупцю за Контрактом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання умов Контракту 09.06.2020 позивачем оформлено рахунок-фактуру №6049.

Надалі, відповідно до товарно-транспортної накладної від 22.07.2020 №006049 зазначені товари, разом з рахунком-фактури №6049 були передані перевізнику - ТОВ «АТЗТ «Транс Сервіс» з метою їх доставки в ДМА «Бориспіль» для подальшої передачі (експорт) Підприємству важкого машинобудування «Таксила - Хіт» уряду Пакистану.

22.07.2020 згідно з митною декларацією №UA100030/2020/121047 в зоні митного контролю ВМО №2 митного поста «Західний» Київської митниці Державної митної служби України розпочато проведення митного оформлення цих товарів.

24.07.2020 в зоні митного контролю ВМО №2 митного поста «Західний», згідно з актом про проведення огляду, в присутності працівників Служби безпеки України, Міністерства оборони України, представника позивача та інших осіб здійснено огляд багажу, що планувався до міжнародної передачі, та встановлено, що окремі товари містять ознаки товарів, які підлягають експортному контролю (товари військового призначення/товари подвійного використання.)

Відповідно до листа Міністерства оборони України від 18.08.2020 №403/3/2/6298, за інформацією Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних сил України наступні вироби використовуються у військовій сфері у складі танків типу Т-80 та за своїми ознаками відповідають опису товарів за позицією МL6.а Додатка до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 №1807 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №1807): лампа CM28-L5; якір електродвигуна постійного струму ЕДМ-16У (684263.026); якір (684263.025); статор (684212.001); щітка ЕГ-85 (ЕГ85 685234.006), щітка ЕГ85 (685234.007); підшипник (76-80206КС2).

Згідно службової записки Відділу державної експертизи міжнародних передач озброєнь, військової техніки та боєприпасів Держекспортконтролю від 12.03.2021 №214/19/11-21 вищевказані товари є компонентами броньованої техніки, а саме: танка типу Т-80, за своїми ознаками відповідають опису товарів за позицією МL6.а Додатка до Порядку №1807 і використовуються у військовій сфері.

Контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення здійснюється, в тому числі в режимі експорту, виключно у відповідності до Порядку №1807, згідно якого міжнародна передача товарів військового призначення може здійснюватися суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів за наявності у нього відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1807 міжнародні передачі товарів, які згідно з висновками відповідних органів виконавчої влади допущені для цивільного використання, здійснюються у порядку, встановленому для товарів подвійного використання.

Правовими положеннями пункту 3 Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №86, міжнародна передача товарів подвійного використання може здійснюватися суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів за наявності у нього відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю.

Однак, за правилами статті 24 Закону №549-IV здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості є порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини та наведені правові норми, колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про, що позивачем були порушені вимоги законодавства в галузі державного експортного контролю, оскільки останнім здійснено фактичне відвантаження товарів, що підлягають державному експортному контролю, без отримання передбаченого дозволу Держекпортконтролю на таку міжнародну передачу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, що він не здійснював експорт товарів, оскільки, як встановлено судами, позивачем 22.07.2020 подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA10030/2020/121047 для митного оформлення експорту частини виробів за Контрактом та відповідно до вказаної декларації у митному режимі «експорт», позивачем задекларовано товари, що підлягають переміщенню через митний кордон України і є предметом поставки за укладеним між позивачем та покупцем Контрактом. Отже, позивач здійснював дії, які направлені на експорт позивачем задекларованого ним у митній декларації товару за умовами Контракту.

У зв`язку з цим, 16.03.2021 уповноваженою особою Держекспортконтролю складено протокол №42/21 про порушення суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів, чим порушено вимоги абзацу 2 частини першої статті 24 Закону №549-IV.

Підпунктами 3.3, 3.5 Порядку №1490 передбачено, що протокол складається за участю керівника (уповноваженого представника) юридичної особи, щодо якої він складається. Повноваження уповноваженого представника юридичної особи, яка притягається до відповідальності, засвідчуються довіреністю. Запрошення для складання протоколу надсилається за місцезнаходженням юридичної особи реєстрованим поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про його вручення не пізніше ніж за десять днів до дати складання протоколу. У запрошенні зазначається дата, час і місце складання протоколу.

У разі неявки до Держекспортконтролю керівника (уповноваженого представника) юридичної особи, яка притягається до відповідальності, протокол може бути складено без його участі лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення цієї юридичної особи про дату, час і місце складання протоколу.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку №1490 уповноважена особа відповідача складає протокол про порушення юридичною особою вимог законодавства в галузі державного експортного контролю за формою, наведеною в додатку 1 до Порядку, та готує матеріали, необхідні для вирішення справи.

Протокол разом з поясненнями керівника (уповноваженого представника) юридичної особи, документами, що стосуються справи, та проектом відповідної постанови протягом трьох днів після його складення передається посадовими особами відповідального підрозділу керівнику для розгляду справи (пункт 3.7 Порядку №1490).

За правилами пункту 1.6 Порядку №1490 рішення про накладення штрафів приймається Головою Держекспортконтролю, його першим заступником або заступником відповідно до розподілу обов`язків чи доручення Голови Держекспортконтролю протягом десяти днів з дня одержання матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Стосовно доводів скаржника, що допущені контролюючим органом процедурні порушення під час прийняття рішення про накладення штрафу, є самостійною і достатньою підставою для його визнання протиправним та скасування, колегія суддів зазначає, що наявність формальних порушень у протоколі, не спростовує факту вчинення правопорушення та не може бути самостійною підставою для скасування результатів перевірки в цілому.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.01.2020 у справі № 818/1617/16.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом, оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу між інтересами особи правопорушника та публічними інтересами.

Зазначене, особливо стосується фіксації порушень з боку суб`єктів приватного права у публічній сфері, зокрема, питань безпеки довкілля, благоустрою населених пунктів, розпорядження комунальною та державною власністю, запобігання виникнення техногенних катастроф тощо.

У даній справі формальні неточності, на які посилається позивач, а саме прийняття контролюючим органом оскаржуваної постанови не 01.04.2021, а 02.04.2021, не можуть бути, за загальним правилом, самостійною підставою для скасування по суті правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, спрямованих на забезпечення законності та захист публічних інтересів.

Подібний висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 25.01.2019 у справі №826/382/18.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відповідачем не було порушено вимог Порядку №1490, а також про те що певні формальності, допущені під час складання протоколу не повинні тягнути за собою скасування правильного по суті рішення про накладення штрафу на позивача.

Верховний Суд враховує, що представнику позивача була надана можливість надати пояснення щодо цього протоколу, чим він і скористався - власноручно на звороті викладено відповідні пояснення, які долучені до матеріалів справи. 16.03.2021 в день отримання протоколу, позивач був повідомлений про дату розгляд справи - 01.04.2021, однак, жодних заперечень відповідачу не надав. Позивачу було надано достатньо часу для підготовки до розгляду справи, чим останній і скористався - підготовивши письмові пояснення та декілька клопотань, які були розглянуті відповідачем під час розгляду справи про порушення законодавства в сфері державного експортного контролю.

Також, Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що Держекспортконтроль, отримавши 06.10.2020 року від Департаменту контррозвідки Служби Безпеки України повідомлення щодо виявлення ознак порушення вимог статті 24 Закону №549-IV, в межах шести місячного строку, прийняла 02.04.2021 постанову № 42/21 про накладення на Компанію штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій про правомірність оскаржуваної постанови.

Позивач у доводах касаційної скарги не спростовує висновків суду апеляційної інстанції щодо правомірності оспорюваної постанови. Позивач у касаційній скарзі фактично просить про переоцінку, додаткову оцінку доказів, що знаходиться поза межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 КАС України, якою передбачено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень суду не встановлено.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева Р.Ф. Ханова І.Я.Олендер