Справа № 320/14280/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 листопада 2025 року справа № 320/14280/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з розрахункових рахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 373 473,50 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у справі від сторін.

29.04.2025 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано витребувані судом докази.

26.06.2025 канцелярією суду зареєстровано клопотання представника відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) - адвоката Баранова Дмитра Миколайовича, подане через підсистему «Електронний суд» 21.06.2025, в якому останній просить суд:

- витребувати у Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (адреса: 01010, м. Київ, Михайла Омеляновича-Павленка, 15; ) реєстраційну справу ОСОБА_1 (номер запису: 0021293, дата реєстрації: 05.03.2019);

- за результатами розгляду залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію ();

- за результатами розгляду перейти до розгляду справи №320/14280/25 за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання по справі.

В обґрунтування клопотання про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача адвокат Баранов Д.М. зазначає, що державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , який є відповідачем у даній справі, здійснила невідома ОСОБА_2 особа за втраченим паспортом останнього у формі книжечки. Доказом цього слугує довідка СДОП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 14.06.2019 про розгляд заяви ЄО №23268 від 12.06.2019, згідно якої встановлено, що « 12.06.2019 до Шевченківського ВП Харківської області надійшло звернення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож: АДРЕСА_1 з приводу втрати паспорту громадянина України та водійського посвідчення на своє ім`я за адресою: АДРЕСА_2 ». На цій підставі органом 6321 (Індустріальний відділ у м.Харкові Головне управління ДМС у Харківській області) виданий 05.07.2019 громадянину України ОСОБА_3 паспорт у формі ID картки. Таким чином, за таких обставин позивач доходить висновку про підробку паспорту (виправлення прізвища « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 »), на підставі чого орган державної реєстрації Печерська районна у м. Києві державна адміністрація незаконно, а саме без встановлення особи, здійснив державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі підроблених документів.

Сторона відповідача стверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ніколи не реєстрував місце проживання у квартирі АДРЕСА_3 , ніколи не реєструвався фізичною особою-підприємцем за цією адресою. При цьому звернув увагу, що громадянин ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 раніше був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою за попередньою адресою місця проживання АДРЕСА_4 , з 20.11.2006 по 14.07.2014).

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позивач звернувся з вимогою про стягнення податкового боргу до неналежного відповідача, бо справжній громадянин ОСОБА_1 , який має РНОКПП НОМЕР_1 , ніколи не реєструвався підприємцем у Печерському районі м. Києва та не здійснював підприємницьку діяльність з 14.07.2014.

На підтвердження вказаних обставин представником відповідача до клопотання додано:

- копію паспорта громадянина України у формі ID картки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 05.07.2019 №003563321, орган що видав 6321;

- копію картки платника податків ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 );

- довідку ГУНП в Харківській області від 14.06.2019, відповідно до якої 12.06.2019 до Шевченківського ВП ГУНП Харківській області звернувся гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 з приводу втрати паспорту громадянина України та водійського посвідчення на своє ім`я за адресою: АДРЕСА_2 ;

- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на ФОП ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 ), дата реєстрації 20.11.2006, номер запису 0001056; місцезнаходження реєстраційної справи - Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області; дата припинення реєстрації - 14.07.2014, номер запису 3005276;

- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на ФОП ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_6 ), дата реєстрації 05.03.2019, номер запису 0021293; місцезнаходження реєстраційної справи - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація.

Представник відповідача зазначив, що враховуючи необхідність залучення до розгляду справи третьої особи, суперечливу поведінку позивача та у зв`язку із наданням нових доказів які спростовують обґрунтованість позову справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 витребувано докази у справі від Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області (63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Старонікольська, буд. 29; E-Mail ): копію реєстраційної справи ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; дата реєстрації 20.11.2006, номер запису 0001056; дата припинення реєстрації - 14.07.2014, номер запису 3005276 в повному обсязі; повний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із всіма записами в ЄДР.

Витребувано докази у справі від Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (01010, м. Київ, Михайла Омеляновича-Павленка, 15; E-Mail ): копію реєстраційної справи ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; дата реєстрації 05.03.2019, номер запису 0021293); повний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із всіма записами в ЄДР.

Суд вирішуючи клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, виходить з наступного.

Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо:

1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;

3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

4) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію;

6) оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження;

8) типові справи;

9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині;

10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження;

11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Отже, частиною четвертою вищевказаної статті імперативно визначено категорії справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження.

Із положеннями наведеної правової норми процесуального закону перекликаються й приписи частини четвертої статті 257 КАС України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частина ж друга статті 257 КАС України визначає, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 6 ст.260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Однак суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони може призначити судове засідання за наявності достатніх для цього обґрунтованих підстав.

Відповідно до частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно з частиною сьомою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Суд зазначає, що предметом позову є вимога про стягнення з розрахункових рахунків платника податків податкового боргу у розмірі 373 473,50 грн.

Враховуючи обставини справи та характер спірних правовідносин, суд вважає, що дана адміністративна справа не відноситься до категорії малозначних, проте враховуючи приписи частин четвертої статті 12 та статей 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Крім того, суд зауважує, що подане відповідачем клопотання є заявою з процесуальних питань.

Відповідно до частини першої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Частиною першою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, серед іншого, зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення).

Суд зазначає, що згідно з ухвалою про відкриття провадження у цій справі сторонам надається можливість повною мірою скористатися своїми процесуальними правами, у тому числі, але не виключно, надати суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, пояснення з приводу заявлених позовних вимог, а також докази, які заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеп v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Додатково суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час.

Отже, на дату постановлення цієї ухвали в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII.

Відповідно до пункту 3 вказаного вище Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною 2 статті 241 КАС України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись статтями 241, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Кушнова А.О.