Справа № 140/10562/25
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/10562/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправним та скасування пункт 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.08.2025 №159-од «Про результати службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «суворої догани».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач в період з 02.10.2024 по 18.06.2025 працював на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . 16.06.2025 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.06.2025 №165-агд призначено службове розслідування «з метою з`ясування причин та обставин, які стали підставою для внесення відомостей до єдиного Державного реєстру досудових розслідувань кримінального правопорушення №0002419 від 09 грудня 2025 року, в частині не складання стосовно військовозобов`язаних осіб, що знімаються з розшуку, протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

За наслідками проведення службового розслідування 11.08.2025 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.08.2025 №195-од «Про результати службового розслідування», за порушення вимог ст. ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затверджених Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, положень КУпАП, вимог Інструкції зі складання ТЦК та СП протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерством оборони України від 01.01.2024 №3 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Вважає, що службове розслідування було проведено з порушенням норм чинного законодавства, формально. Акт службового розслідування не встановлює вини позивача, а тому пункт 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.08.2025 №195-од «Про результати службового розслідування» є протиправним та підлягає скасуванню.

Зазначає, що фактично підставою для дисциплінарної відповідальності позивача є відомості зазначені в ухвалі слідчого суді про надання дозволу на проведення обшуку у службових приміщеннях ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, ні актом службового розслідування, ні наказом про результати службового розслідування не конкретизовано в чому полягає безпосереднє порушення позивачем визначених статей Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ, положень КУпАП. Відповідач не зазначив причинний зв`язок дій позивача з обставинами, які з`ясовувались під час проведення службового розслідування. Позивач не вчиняв порушень вимог статей які зазначені у акті службового розслідування, в свою чергу відповідач призначивши службове розслідування не встановив осіб військовослужбовців, які вчиняли правопорушення, не обґрунтував підстав для призначення службового розслідування.

Крім того, акт службового розслідування підписаний не комісією, що визначена у наказі про призначення службового розслідування, а одноособово заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З урахуванням наведеного, просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.09.2025 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) (а.с.30).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших заяв чи клопотань по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи та матеріали на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 2 та пунктом 17 частини 1статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правові засади організації та діяльності Збройних сил України, статус військовослужбовців, а також порядок проходження військової служби в ЗСУ регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон України №2232-ХІІ), Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №193-агд від 30.09.2024 ОСОБА_1 призначений тимчасового виконувачем обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №139 від 01.02.2025 позивача призначено начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 .

18.06.2025 наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №626 від 28.04.2025 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Пунктом 3 Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №195-од від 11.08.2025 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог статей 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затверджених Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, положень КУпАП, вимог Інструкції зі складання ТЦК та СП протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерством оборони України від 01.01.2024 №3 на начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковника ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення та оголошено «сувору догану».

Не погоджуючись з даним наказом, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу, суд зазначає наступне.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1 ст. 2 Закону України №2232-XII).

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення службового розслідування стало внесення відомостей до єдиного Державного реєстру досудових розслідувань кримінального правопорушення №0002419 від 09.12.2025, в частині не складання стосовно військовозобов`язаних осіб, що знімаються з розшуку, протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.06.2025 №165-агд призначено службове розслідування по факту можливої протиправної діяльності службових осіб відокремлених структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністерства оборони №608 від 21.11.2017 (далі Порядок №608) службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу II Порядку №608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення: причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

За наслідками службового розслідування складено акт службового розслідування.

Відповідно до вищевказаного акту, вбачається, що в ході службового розслідування та з ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку у службових приміщеннях ІНФОРМАЦІЯ_3 у кримінальному провадженні №002419 від 09.12.2024 стало відомо, що вказане досудове розслідування здійснюється за фактом можливого непритягнення до адміністративної відповідальності 514 військовозобов`язаних осіб, що вчинили адміністративні правопорушення передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП та які були доставлені до територіальних центрів органами Національної поліції.

Аналізом інформації, викладеної в ухвалі суду та поіменного списку військовозобов`язаних осіб, наданого співробітниками ДБР під час проведення обшуків встановлено, що частина військовозобов`язаних осіб, а саме 127 чоловік призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період (щодо них винесені постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП), в діяльності 53 осіб відсутній склад адміністративного правопорушення та підстав для притягнення їх до адміністративної відповідальності немає (щодо них винесено постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення), 31 особа не доставляюсь органами Національної поліції до територіального центру, як порушники військового обліку, і 7 осіб визнані непридатними до військової служби і виключені з військового обліку, 68 військовозобов`язаних перебувають на обліку в інших ІНФОРМАЦІЯ_9 , 4 особи с неповнолітніми, 5 чоловік померлі, 4 особи перебуває на спеціальному обліку в органах Національної поліції України, 12 осіб продубльовано ПІБ та рік народження. Всього 321 особа. Поряд з цим встановлена категорія військовозобов`язаних у кількості 193 чоловік, які є порушниками правил військового обліку та підлягають притягненню до адміністративної відповідальності. До цієї категорії входять заброньовані особи, особи з інвалідністю, ті що мають право па відстрочку тощо. З метою притягнення до адміністративної відповідальності вказаної категорії осіб, службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 винесено постанови про притягнення їх до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП, які надіслані на вказані адреси військовозобов`язаних для оплати штрафів та цих осіб оголошено у розшук. Частина військовозобов`язаних 98 осіб вказані штрафи вже сплатили та грошові кошти в сумі 1 605 500 грн, зараховані до Державного бюджету України.

Крім того до органів Державної виконавчої служби надіслані заяви про примусове виконання рішень стосовно 95 осіб, які перебувають у розшуку з метою відкриття виконавчих проваджень та стягнення коштів до державного бюджету у подвійному розмірі».

У розділі 4 акту зазначено, що «Правопоступок вчинено під час дії воєнного стану».

З розділу 5 вищевказаного акту вбачається, що вина позивача (який на час допущення прорахунків в роботі був начальником ІНФОРМАЦІЯ_10 ) вбачається в порушені вимог статей 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затверджених Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, положень КУпАП, вимог Інструкції зі складання ТЦК та СП протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерством оборони України від 01.01.2024.

Відповідно до статі 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 58 Статуту командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, в тому числі: знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права; планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, та кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу). Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків. Порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за ним Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд зауважує, що посилання відповідача в оскаржуваному наказі на вищевказані статті 11, 16, 59 Статуту ЗСУ є загальними та неконкретизованими, з їх складу не можливо встановити, які саме порушення допущено саме позивачем, та які саме службові обов`язки ним не виконано.

Обставини викладені в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, на які посилається відповідач у акті службового розслідування та наказі про результати службового розслідування від 11.08.2025 №195-од не можуть бути підтвердженням вчинення позивачем дисциплінарного проступку та його вини.

Відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 818/235/17.

Суд звертає увагу на те, що ході службового розслідування не зазначено періоду за який відбувався аналіз обставин «не притягнення до адміністративної відповідальності військовозобов`язаних» та чи відповідає цей період, періоду зайняття позивачем відповідної посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Крім того, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.06.2025 № 165-агд «Про призначення службового розслідування» утворено комісію в складі:

- голови комісії - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 - начальника сектору мобілізаційно- оборонної роботи полковника ОСОБА_3

- членів комісії - начальника відділу військового обліку та бронювання сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_4 , начальника служби захисту інформації автоматизованої системи « ІНФОРМАЦІЯ_11 » ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_5 .

Згідно з пунктом 5 розділу V Порядку №608, акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акту службового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що акт службового розслідування підписаний одноособово заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не всіма членами комісії.

Статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначено статтями 83 та 84 Дисциплінарного статуту, згідно яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти па винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до статті 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, встановлено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Суд наголошує, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Жодних доказів про неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків в ході проведення службового розслідування не здобуто та матеріалами службового розслідування не встановлено.

Отже, матеріали службового розслідування не містять жодної інформації про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, та наявного причинного зв`язку між його діями, розміру заподіяної матеріальної шкоди та інших обставин, які мали значення для прийняття відповідачем рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Таким чином, суд дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 від 11.08.2025 №159-од, в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Решта доводів, та заперечень сторін, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність прийняття ним оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.08.2025 №159-од «Про результати службового розслідування», яким начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією від 09.09.2025.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 244, 143, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.08.2025 №159-од «Про результати службового розслідування», яким начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський