Справа № 276/1748/25
Суддя: БОБЕР Д. О.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/1748/25
Провадження по справі №2-а/276/16/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5715995 від 14.09.2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити. В позовній заяві позивач зазначає, що згідно винесеної постанови ЕНА № 5715995 від 14.09.2025 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.09.2025 року о 02 год 11 хв в с-щі Черняхів по вулиці Володимирівська керував автомобілем, змінюючи напрямок руху не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п.9.2.б ПДР України. Позивач вказує, що він 14.09.2025 року близько 02 год 11 хв перебував у салоні автомобіля, але виключно в якості пасажира, а автомобілем у цей час на його прохання керував ОСОБА_2 , який побачивши працівників поліції та не маючи при собі посвідчення водія, не хотів «проблем із поліцією», а тому вони після зупинки транспортного засобу біля магазину помінялися місцями безпосередньо в салоні автомобіля. Позивач вказує, що він пояснював поліцейським, що на час руху не був водієм автомобіля і не керував ним, просив надати докази факту порушення ПДР, проте поліцейські розпочали розгляд справи та винесли постанову без належних доказів його вини. Також позивач вказує, що зміст оскаржуваної постанови в порушення вимог ст. 283 КУпАП є неконкретним, оскільки не вказана фабула вчиненого правопорушення; працівник поліції не дав можливості позивачу ознайомитися з винесеною постановою та не надав її копію, чим позбавив позивача можливості своєчасно оскаржити постанову у встановлений законом 10-денний строк.

Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 10.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу строк для надання відповіді на відзив.

Від відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області 20.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Представник відповідача вказує, що зі змісту постанови вбачається, що 14.09.2025 року о 02 год 11 хв в с-щі Черняхів по вулиці Володимирівська водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , змінюючи напрямок руху не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п.9.2.б Правил дорожнього руху України.

У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським СПД №1 відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Сидориком В.В. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Доказом встановлення вини Позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення, а також відео-докази. Зазначає, що твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими. До відзиву долучено оптичний диск з відеозаписом, на який посилається представник відповідача у своєму запереченні проти позову. Представник відповідача вказує, що з відеозаписів вбачається, що правоохоронці повідомили водію про причину зупинки та суть скоєного ним правопорушення, на відео зафіксовано порядок розгляду справи стосовно ОСОБА_1 , а також те, що поліцейським ознайомлено правопорушника зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, роз`яснено порядок оскарження постанови та сплати штрафу.

Позивачем 30.10.2025 до суду подано відповідь на відзив, в якому він просить позовну заяву задовільнити та зазначає, що із наданого відповідачем відеозапису із відео реєстратора службового автомобіля не вбачається моменту правопорушення, державного номерного знаку транспортного засобу, а також факту керування ним автомобілем, оскільки обличчя водія на відео не ідентифікується. Зазначає, що відео із відео реєстратора у оскаржуваній постанові як додаток не зазначено, а тому є недопустимим.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5715995 від 14.09.2025, винесеною поліцейським СПД №1 відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Сидориком В.В., копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 14.09.2025 року о 02 год 11 хв в с-щі Черняхів по вулиці Володимирівська (Леніна) водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , змінюючи напрямок руху не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п.9.2.б Правил дорожнього руху України.

З вказаною постановою позивач не згоден, так як вважає, що він не керував даним автомобілем, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а також внаслідок порушення працівниками поліції порядку розгляду справи, що призвело до порушення прав позивача та неповного з`ясування обставин справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначено Правилами дорожнього руху (ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно із п.9.2 «б» ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 121 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у тому числі за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано суду відеозапис, з якого встановлено, що позивач 14.09.2025 близько 02 год 11 хв керуючи транспортним засобом автомобілем марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в комендантську годину, проїжджаючи по вулиці Володимирівська в с-щі Черняхів, змінюючи напрямок руху, зокрема, з`їжджаючи на прилеглу територію, не вмикав покажчики повороту відповідного напрямку та був зупинений працівниками поліції за допомогою проблескових маячків червонного кольору, поданих службовим автомобілем, що спростовує доводи позивача, викладені ним у позовній заяві та відповіді на відзив, зокрема про те, що він не керував даним автомобілем, а на відеозаписах не зафіксовано самого порушеня Правил дорожнього руху.

Попри заперечення ОСОБА_1 на місці зупинки факту керування ним автомобілем, будь-яких обґрунтованих пояснень хто саме керував даним автомобілем, ні позивачем, ні його знайомими, які перебували в автомобілі на пасажирських сидіннях, поліцейським не надавалося, та такі доводи повністю спростовуються наданим відповідачем відеозаписом, з якого вбачається, що після зупинки автомобіля марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 за його кермом перебував саме ОСОБА_1 та особи, що перебували в автомобілі, своїми місцями не мінялися.

Доводи позивача в цій частині суд розцінює як захисну позицію, спрямовану на уникнення відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху.

Також суд відхиляє доводи позивача про те, що на відеозаписі не видно номеру автомобіля, яким нібито порушено ПДР, оскільки як вбачається з відеозаписів поліцейський автомобіль безпосередньо переслідував автомобіль марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у полі їх зору, а після зупинки вказаного транспортного засобу, під час спілкування з позивачем поліцейським зафіксовано номерний знак автомобіля, у тому числі на відеозапис.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).

Долучені відповідачем до відзиву відеозаписи є належними доказами, зокрема, у оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео з портативного реєстратора поліцейського (із зазначенням їх серійних номерів), що в цілому відповідає вимогам ст.ст. 251, 283 КУпАП

Окрім того, опис обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зокрема, порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме покажчиками повороту при зміні напрямку руху, відповідає диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП та не свідчить про порушення поліцейським вимог ст. 283 КУпАП щодо змісту оскаржуваної постанови.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. З огляду на положення наведеної норми, з урахуванням приписів статті 258 КУпАП, слідує, що в даному випадку при вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з безпекою руху, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов, зокрема, у справі 537/6068/16-а від 20.08.2020 року.

Окрім того, досліджуючи відеозапис із нагрудного відео реєстратора поліцейського та законність винесеної постанови серії ЕНА № 5715995 від 14.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також дотримання процедури її винесення, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права, ОСОБА_1 будь-яких заяв чи клопотань при розгляді справи не подавав, у тому числі про необхідність скористуватися правовою допомогою, а тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Поліцейським після складення 14.09.2025 на місці зупинки матеріалів про адміністративне правопорушення вживалися заходи щодо ознайомлення позивача з їх змістом, проте позивач своїми діями та висловлюваннями не сприяв такому ознайомленню, чим на власний розсуд скористався своїми процесуальними правами.

Не ознайомлення позивача з постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5715995 від 14.09.2025 на місці зупинки та не надання її копії, не свідчить про відсутність в діях позивача порушень п.9.2 «б» ПДР, а також не є істотним порушенням його процесуальних прав, зокрема, права на її оскарження в установлений законом строк, оскільки судом поновлено позивачу процесуальний строк на оскарження вказаної постанови та забезпечено доступ до правосуддя.

Дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що вони не спростовують правомірність оскаржуваної постанови та не є безумовними підставами для її скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи позивача, наведені ним у позовній заяві не спростовують встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та не свідчать про незаконність чи необгрунтованість оскаржуваної постанови.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням вимог чинного законодавства щодо порядку розгляду справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення доведений відповідачем та підтверджується матеріалами справи, доказів, які б спростовували факт адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено, а тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 22,23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. 90, 241-246, 250-251, 286 КАС України,суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 5715995 від 14.09.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, адреса місцезнаходження: 10001, Старий бульвар, 5/37, Житомир, Житомирська область;

Суддя Д.О.Бобер