Справа № 160/25962/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5 в особі представника Омельченко Ганни Георгіївни до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
11.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 11.09.2025 року через систему Електронний суд позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5 в особі представника Омельченко Ганни Георгіївни до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій представник позивача просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності позивача та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись. Господарські операції з ТОВ «ЗАХІД МІТ» були відображені позивачем у бухгалтерському обліку, що підтверджується відомостями оборотно-сальдової відомості по рахунку 631. При цьому відповідач в акті перевірки фактично не заперечує, що до руху активів або зміни структури активів та зобов`язань, також призвело перерахування грошових коштів на користь контрагента позивача, у якості оплати за поставлений товар. Так, рух активів при здійсненні вищевказаних операцій підтверджується первинними документами, а саме: укладеним договором постачання; видатковою накладною; товарно-транспортною накладною; податковою накладною, зареєстрованою податковим органом в ЄРПН; платіжними інструкціями про оплату. Означені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу 198, 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних у всіх первинних документах та документах бухгалтерської звітності (договір, видаткова накладна, податкова накладна), а також не зазначав про порушення вимог чинного податкового законодавства при їх формуванні. На момент укладення договору постачання та здійснення операцій з поставки товару ТОВ «ЗАХІД МІТ» мало податкову та господарську правосуб`єктність. Між Товариствами позивача господарські операції проводились з 06 липня 2023 року, а податковий орган зазначає у акті (с.21), що згідно рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості було прийнято лише 03.12.2024 за №181188 згідно якого ТОВ «ЗАХІД МІТ» визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу. Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. При проведенні перевірки позивачем було надано податковому органу всі документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товару. Господарські операції з ТОВ «ЗАХІД МІТ», за результатами яких Товариством позивача було задекларовано витрати та податковий кредит, були реальними, призвели до фактичної зміни майнового стану Товариства, підтверджені належними обліковими та іншими документами, складання яких передбачено правовими нормами для такого роду операцій, та правильно відображені у бухгалтерському обліку. Відтак, спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
02.10.2025 року від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що в порушення п.44.1 ст.44, п.198.1 п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього на суму 81 500 грн., в т.ч. за вересень 2023 року 81 500 грн., в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями занижено податок на прибуток на загальну суму 73 350 грн., в т.ч. за 2023 рік на суму 73 350 грн. Отже, податкові повідомлення-рішення, що є предметом спору у даній справі є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню, а адміністративний позов не підлягає задоволенню
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 року зазначена вище справа розподілена та 12.09.2025 року передана судді Пруднику С.В.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
03.07.2023 року між позивачем та ТОВ «ЗАХІД МІТ» було укладено договір постачання №03/07-23, згідно якого Постачальник (ТОВ «ЗАХІД МІТ») зобов`язується передати на умовах та в термін, встановлених цим договором продукцію у власність Покупця у відповідності до наданого Покупцем замовлення, а Покупець (ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5») зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість.
Постачальник зобов`язується завантажити та розвантажити товар з транспортного засобу у місці поставки самостійно та за свій рахунок. Доставка товару здійснюється за адресами, які вказано в заявці Покупця або на прохання Покупця на склади Покупця за наступними адресами: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 1; м. Дніпро, вул. Юдіна, 6; м. Новомосковськ, пл. Перемоги, 8; м. Павлоград, вул. Горького, 179 (п.2.2. Договору).
Покупець здійснює розрахунки з Постачальником на умовах відстрочки платежу терміном 14 календарних днів, з моменту отримання товару. Форма сплати: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника або в готівковій формі шляхом внесення грошових коштів в касу Постачальника (п.5.5. Договору).
06.07.2023 року позивачем було проведено господарську операцію з купівлі товару у ТОВ «ЗАХІД МІТ» на загальну суму 489 000 грн., в тому числі 81 500 грн. ПДВ.
Так, згідно видаткової накладної №353 від 06.07.2023 ТОВ «ЗАХІД МІТ» було поставлено товар блоки заморожені із м`яса свинини нежирні у кількості 4075 кг на загальну суму 48 9000 грн., в тому числі 81 500 грн. ПДВ. Товар було доставлено згідно ТТН №353 від 06.07.2023р. автотранспортом Постачальника за маршрутом м. Харків, вул. Мало-Панасівська, 2 до м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 151Д.
Разом з товаром постачальником було надано декларацію виробника, згідно якої виробником товару - блоки заморожені із м`яса свинини нежирні є ТОВ «Антонівський м`ясокомбінат» і товар 17.05.2023 було відвантажено на склад за адресою м.Харків, вул. Мало-Панасівська, 2, звідки у подальшому було відвантажено Товариству позивача.
Оплата за товар була здійснена згідно платіжної інструкції №263 від 19.07.2023 на суму 289 000 грн. та платіжної інструкції №2420 від 16.10.2023 на суму 200 000 грн.
Проведена господарська операція була відображена на рахунку 631, про що свідчить оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за 2023р.
Також при проведенні перевірки податковому органу було надано штатний розклад позивача за липень 2023 року, згідно якого вбачається наявність трудових ресурсів у ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» на час здійснення господарської операції з ТОВ «ЗАХІД МІТ».
Позивач здійснював приймання та зберігання отриманої від ТОВ «ЗАХІД МІТ» продукції на складі, розташованому за адресою м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 151Д. Зазначене складське приміщення було орендоване ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» у Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях згідно укладеного 12.03.2021р. договору оренди №12/7169-383, відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове користування нежитлові вбудовані приміщення будівля складу площею 2083,10 кв.м, які розташовані за адресою м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 151Д, що перебуває на балансі Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля».
Отриманий від ТОВ «ЗАХІД МІТ» товар було оприходуваний на зазначеному складі, що підтверджується відомостями рахунку 281, та у подальшому реалізований на військові частини згідно укладених договорів з Міністерством оборони України №286/2/23/19 від 22.06.2023 та №286/2/23/11 від 20.06.2023, що підверджено видатковими накладними ВН №РДк00446479 від 14.07.2023, ВН №РДк00446476 від 14.07.2023, ВН №РДк0046284 від 17.07.2023, ВН №РДк0046830 від 18.07.2023, ВН №РДк0049085 від 19.07.2023, ВН №РДк0049478 від 21.07.2023, ВН №РДк0049034 від 21.07.2023, ВН №РДк0053280 від 24.07.2023, ВН №РДк0053538 від 26.07.2023, ВН №РДк0055457 від 26.07.2023, ВН №РДк0054509 від 28.07.2023, що беззаперечно свідчить про рух цього товару, реальність господарської операції та належне її відображення у бухгалтерському та податковому обліку Товариства.
Під час перевірки податковий орган на арк. 22 акту дійшов висновку, що оскільки вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.05.2024 року у справі №932/2117/24 ТОВ «ЗАХІД MIT» визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкових зобов`язань, податкового кредиту та до складу валових витрат за 2023 рік.
Господарські операції в такому випадку, навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку, не є достатніми доказами фактичного виконання операцій. Господарські операції, не можуть вважатися належно оформленими (підписані особою, яка умисно подала для проведення державної реєстрації юридичної особи документів, які містять завідомо неправдиві відомості), свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.
Наведена у вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.05.2024 року у справі №932/2117/24 інформація дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту реального вчинення господарської операції, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту та сум придбання до складу витрат є безпідставними.
Таким чином, первинні документи, які складені ТОВ «ЗАХІД MIT» по взаємовідносинам з ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» є неправомірно складеними, носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення будь-яких господарських операцій між вказаними підприємствами.
Перевіркою встановлено порушення платником податків п.44.1 ст.44, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПКУ ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього на суму 81 500 грн, в т.ч за вересень 2023 року 81 500 грн.; пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПКУ занижено податок на прибуток на загальну суму 73 350 грн., в тому числі за 2023 рік на суму 73 350 грн.
19.08.2025 року податковим органом на підставі акту перевірки було винесено податкові повідомлення рішення:
Обґрунтовані підстави для нарахування зазначено податковим органом відсутність документального підтвердження факту реального вчинення господарських операцій по взаємовідносинах ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» з ТОВ «ЗАХІД МІТ», у зв`язку з чим безпідставно занижено податок на прибуток за 2023 рік на суму 73 350 грн.
Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.
Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (далі - ПК України).
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
За правилами п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Абзацом 1 пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
У свою чергу, відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
У п. 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п. 201.7 ст. 207 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).
У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Наведені правові норми свідчать, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, а також витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість податкового кредиту та витрат первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.
Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).
Приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно ч. 1 ст. 9 указаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Крім того, згідно з п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
При цьому в силу приписів пунктів 2.15, 2.16 указаного Положення №88 первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, а також витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єктом оподаткування податком на прибуток, та витрат для цілей податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, при вирішенні питання про правомірність формування податкових зобов`язань суд повинен встановити, насамперед, реальність господарської операції, про що мають свідчити належним чином оформлені первинні документи. При цьому чинне законодавство передбачає перелік необхідних первинних документів з огляду на предмет господарських відносин.
ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» до складу податкового кредиту включено суму ПДВ 81 500 грн. по податковим накладним, згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2023 року.
Так, податкові накладні за період: липень 2023 року зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «ЗАХІД МІТ» встановлено наступне.
ТОВ «ЗАХІД МІТ» здійснює придбання м`ясних продуктів, що потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям ТОВ «ЗАХІД МІТ». Зокрема, протягом 2023 року придбано: Задній окіст (шинка) св.б/к, Свинина в півтушах II кат. Послуги по виготовленню м`ясокісткового борошна, В.З.Сульфати, В.З.Органолептичні показники, Транспортно-експедиційні послуги по м. Дніпро, Клавіатура програмована Fasprint 3.1, Ріббон Wax RF19 64mm x 270 m Ваги 4BDU 2000 -1520-5 A (BUF) Еліт низькопрофільна, Етикетка 58*81 /0,5 тис н/гл (вт 41), Ваги 4BDU 2000 -1520-5 A (BUF) Еліт низько профільна, тощо…).
Господарські операції в такому випадку, навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку, не є достатніми доказами фактичного виконання операцій. Господарські операції, не можуть вважатися належно оформленими (підписані особою, яка умисно подала для проведення державної реєстрації юридичної особи документів, які містять завідомо неправдиві відомості), свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.
Наведена у вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.05.2024 року у справі №932/2117/24 року інформація дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту реального вчинення господарської операції, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту та сум придбання до складу витрат є безпідставними.
Таким чином, первинні документи, які складені ТОВ «ЗАХІД МІТ» по взаємовідносинам з ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» є неправомірно складеними, носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення будь яких господарських операцій між вказаними підприємствами.
Отже, ТОВ «ЗАХІД МІТ» при укладанні з ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» договору на придбання товару не мав підтверджень ділової репутації, гарантій виконання зобов`язань, необхідних ресурсів та відповідного досвіду, та інших ознак комерційної привабливості для обрання ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» саме цього контрагента. Таким чином, встановлено відсутність належної обачності при виборі контрагентів ТОВ «ЗАХІД МІТ», що є ознакою штучного характеру оформленого договору, мета укладання якого - формування документообігу по нереальній господарській операції.
Вищезазначене свідчить про те, що досліджувані господарські операції не містять розумних економічних причин (ділової мети), тобто відсутня кваліфікуюча ознака господарської діяльності отримання доходу. Таким чином, вони не можуть вважатися вчиненими в межах господарської діяльності платника податків, оскільки для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою.
Отже, сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди.
З урахуванням вищевикладеного, первинні документи свідчать про відсутність факту реального вчинення господарської операції по взаємовідносинам ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» з ТОВ «ЗАХІД МІТ». Досліджені операції спрямовані на документальне оформлення постачання товарів, та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов`язань ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5».
Укладений між ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» з ТОВ «ЗАХІД МІТ» договір не опосередковується реальним виконанням операції, що становить його предмет.
Результати дослідження діяльності ТОВ «ЗАХІД МІТ» вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, у т.ч. ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5».
Фактично ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» здійснено безпідставне оформлення нереальних господарських операцій з ТОВ «ЗАХІД МІТ» з постачання товарів і неправомірно складені первинні документи, інформація з яких перенесена до облікових регістрів всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
При перенесенні ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» інформації з неправомірно складеного первинного документу до облікових регістрів порушено норми частини п`ятої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, абзацу другого розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 №291, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.12.99 за № 893/4186.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. №996-ХІV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями).
Статтею 1 Закону України від 16.07.99р. №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Пунктом 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. №996-ХІУ (із змінами та доповненнями) встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.
Фінансова, податкова, статистична звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що податкові накладні та паперові носії первинних бухгалтерських документів ТОВ «ЗАХІД МІТ» оформлені не належним чином, не несуть юридичну силу та не містять доказовість первинного документу, тобто такі документи не можуть бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5».
Таким чином, в порушення п.44.1 ст.44, п.198.1 п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього на суму ПДВ 81 500 грн., в т.ч. за вересень 2023 року 81 500 грн грн.
Таким чином, в порушення п.44.1 ст.44, п.198.1 п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього на суму 81 500 грн., в т.ч. за вересень 2023 року 81 500 грн.; в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями занижено податок на прибуток на загальну суму 73 350 грн., в т.ч. за 2023 рік на суму 73 350 грн.
Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, натомість позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо неправомірного формування даних податкового обліку виявлених під час перевірки.
Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5 в особі представника Омельченко Ганни Георгіївни до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник