Справа № 140/9737/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 140/9737/24 пров. № А/857/4352/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВОЛ-ВІК на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Димарчук Т.М.), ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в м. Луцьк 17 грудня 2024 року у справі № 140/9737/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВОЛ-ВІК до Головного управління ДПС у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

16.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю ВОЛ-ВІК звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.08.2024 № на суму 277494,53 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи підтверджений факт порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за зовнішньоекономічним контрактом від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001, який укладено з компанією UAB FERTIS та відсутності підстав звільнення платника податків від відповідальності, відповідач правомірно виніс податкове повідомлення-рішення від 26.08.2024 №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у вигляді пені у розмірі 277 494,53 грн, у зв`язку з чим останнє не підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю ВОЛ-ВІК подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року та позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що за результатами проведення перевірки ГУ ДПС у Волинській області було складено акт, яким встановлено порушення ТОВ ВОЛ-ВІК пункту 3 статті 13 Закону України Про валюту та валютні операції та пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану в частині неповернення імпортного товару в сумі 13 200,00 доларів США, що підлягає валютному нагляду по контракту від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001 з компанією нерезидентом UAB FERTIS. 26.08.2024 податковим повідомленням-рішенням № ГУ ДПС у Волинській області до ТОВ ВОЛ-ВІК застосовані штрафні санкції. Вказане податкове повідомлення-рішення позивач вважає протиправним, винесеним без врахування фактичних обставин справи, складеним з порушенням вимог чинного законодавства, за відсутності будь-яких порушень зі сторони позивача, оскільки ТОВ ВОЛ-ВІК стало жертвою шахрайства, в результаті якого коштами в сумі 13 200,00 доларів США заволоділи невстановлені особи. Так, позивач вказує, що на виконання умов договору, останнім було перераховано на рахунок компанії нерезидента за кордоном UAB FERTIS грошові кошти в сумі 13 200,00 доларів США. Однак, представник компанії UAB FERTIS повідомив, що по вищевказаному рахунку, на який ТОВ ВОЛ-ВІК перерахувало кошти в сумі 13 200,00 доларів США, встановлено банківській ліміт на перерахунок коштів, а саме до 10 000,00 доларів США і у зв`язку з цим платіж був відхилений банком. Проте, кошти на розрахунковий рахунок ТОВ ВОЛ-ВІК не повернулись. Позивач неодноразово звертався до АБ УКРГАЗБАНК з вимогою повернути кошти, однак останній повідомив про те, що платіжна інструкція товариства в сумі 13 200,00 доларів США з датою валютування 07.07.2023 була виконана. У свою чергу, від банку отримувача коштів надійшло повідомлення про те, що кошти були зараховані отримувачу на рахунок, на поточний момент коштів немає, оскільки вони були зняті. Також банк отримувача повідомив, що ім`я бенефіціара в його обліку відрізняється від імені бенефіціара, що було вказане в транзакції, а тому вказаний рахунок позначили як шахрайський. Отже, ТОВ ВОЛ-ВІК вважає, що стало жертвою шахрайства, оскільки у контракті №29/20230630/UABFERT/054/001 від 29.06.2023 були вказані банківські реквізити для оплати товару фірми UAB FERTIS, а насправді це були банківські реквізити приватної особи. Після перерахунку ТОВ ВОЛ-ВІК коштів в сумі 13 200,00 доларів США зловмисники зняли їх з розрахункового рахунку та заволоділи ними. Будь-якого товару по контракту ТОВ ВОЛ-ВІК не отримало. ТОВ ВОЛ-ВІК усіма доступними шляхами намагалось повернути вказану суму коштів, однак зробити це не вдалось. Крім того, позивач вказує, що звертався в Департамент кіберполіції у Волинській області з заявою про скоєння злочину, встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності та повернення втрачених коштів, за наслідками чого було відкрите кримінальне провадження. Відтак, позивач вважає, що ніякої господарської операції між ТОВ ВОЛ-ВІК та UAB FERTIS не було, а мало місце викрадення, заволодіння коштами товариства. Таким чином, позивач вважає, що фактично ГУ ДПС у Волинській області притягує ТОВ ВОЛ-ВІК до відповідальності за те, що останнє не може повернути викрадені кошти (кошти якими заволоділи шахрайським шляхом) у злочинця. Крім того, позивач вказує, що саме АБ Укргазбанк повинен перед здійсненням переказу перевірити чи належить розрахунковий рахунок, який вказаний ТОВ ВОЛ-ВІК у платіжній інструкції, UAB FERTIS, а у випадку встановлення невідповідності, платіж повинен був бути заблокований, а кошти повернуті товариству, чого у даному випадку зроблено не було.

ГУ ДПС у Волинській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення. Зазначає, що актом перевірки від 17.07.2024 №18915/07-07/44388378 встановлено, що на виконання умов імпортного контракту від 29.06.2023 № 29/20230630/UABFERT/054/001 за період з 29.06.2023 по 04.07.2024 з рахунку ТОВ ВОЛ-ВІК в АБ Укргазбанк, на рахунок компанії нерезидента UAB FERTIS, згідно платіжної інструкції від 07.07.2023 перераховано валютні кошти в загальній сумі 13 200,00 доларів США. Однак, в порушення пункту 3 статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції, товар в сумі 13 200,00 доларів США по вказаному імпортному контракту, укладеному з нерезидентом компанією UAB FERTIS не надійшов, кошти не повернуто. Таким чином, перевіркою встановлено порушення пункту 3 статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції та пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану, в частині неповернення імпортного товару в сумі 13 200,00 доларів США, що підлягає валютному нагляду, по контракту від 29.06.2023 № 29/20230630/UABFERT/054/001, укладеному ТОВ ВОЛ-ВІК з нерезидентом UAB FERTIS. На підставі встановлених актом перевірки порушень винесено податкове повідомлення-рішення від 26.08.2024 № про застосування штрафних санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 277 494,53 грн. Вказує, що доказів наявності жодної із передбачених законодавством України підстави звільнення від відповідальності позивачем не було надано ані під час перевірки, ані до суду. Також ТОВ ВОЛ-ВІК не надало документів про звернення в німецьку поліцію, в тому числі до суду. З огляду на вищесказане, відповідача вважає, що відсутні підстави для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, відзив на апеляційну скаргу подав АБ Укргазбанк в якому зазначає, що суд першої інстанції у своєму рішенні правильно зазначив про те, що не заслуговують на увагу твердження позивача про неналежне здійснення банком своїх повноважень під час проведення спірного платежу, оскільки у цій справі суд надає оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення від 26.08.2024 №, яке буле прийняте ГУ ДПС у Волинській області, а не діям банку при наданні послуг з переказу коштів.

Враховуючи положення статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 02.07.2024 №2395-к (а.с.36) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ВОЛ-ВІК за період з 29.06.2023 по 04.07.2024 з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, за результатами якої було складено акт перевірки від 17.07.2023 №18915/07-07/44388378 (а.с.37-41).

Відповідно до висновку, зазначеного в акті перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем: пункту 3 статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції та пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 07.07.2022 №142 Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану, в частині неповернення імпортного товару в сумі 13 200,00 доларів США, що підлягає валютному нагляду по контракту від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001 укладеному ТОВ ВОЛ-ВІК з нерезидентом UAB FERTIS Kaunas, Savanoriа (Рr, 236-18 Lithuania).

Так, в ході проведення перевірки встановлено, що між ТОВ ВОЛ-ВІК та компанією нерезидентом UAB FERTIS укладено контракт від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001 на поставку на митну територію України карбамідного добрива (а.с.29-34). Пунктом 3.3 вказаного контракту передбачено 100 відсоткову передоплату до поставки товару.

На виконання умов контракту, ТОВ ВОЛ-ВІК в АБ Укргазбанк були перераховані на рахунок компанії нерезидента за кордоном UAB FERTIS кошти в сумі 13 200,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією від 07.07.2023 №7 (а.с.35).

За період з 29.06.2023 по 04.07.2024 від нерезидента UAB FERTIS товар не отримано, кошти нерезидентом не повернуто. Граничний строк надходження імпортного товару закінчився 02.01.2024.

Також перевіркою встановлено, що ТОВ ВОЛ-ВІК 24.07.2023, 03.08.2023, 22.08.2023, 30.08.2023 звертався до обслуговуючого банку АБ Укргазбанк з вимогою щодо повернення коштів по платіжній інструкції в сумі 13 200,00 доларів США з датою валютування 07.07.2023.

Згідно з отриманим повідомленням від 27.07.2023 від банка отримувача OLDENBURGISCHE LANDESBANK AG, кошти по зазначеній вище платіжній інструкції були зараховані отримувачу на рахунок НОМЕР_1 , на поточний момент на рахунку немає кредитного залишку, оскільки кошти були зняті, а згідно повідомлення від 23.08.2023 банк повідомив, що ім`я бенефіціара в їхньому обліку відрізняється від імені бенефіціара, що було вказане в транзакції. Ім`я бенефіціара в їхньому обліку числиться як Ayanle Xusen Kulan (ім`я); Bashir (прізвище). Вказаний рахунок позначили як шахрайський і повідомили про це владу, на даний час рахунок закритий. Крім того, вказано про необхідність повідомити про цей випадок в (німецьку) поліцію.

В акті перевірки вказано також зазначено про те, що ТОВ ВОЛ-ВІК не надало документів про звернення в німецьку поліцію. У той час, позивач 18.04.2024 подав заяву до Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про залучення його як потерпілого до кримінального провадження №0000394 від 18.04.2024.

Висновок на продовження встановлених законодавством термінів розрахунків в іноземній валюті ТОВ ВОЛ-ВІК по контракту № 29/20230630/UABFERT/054/001 від 29.06.2023 з нерезидентом центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики не видавався.

Станом на 04.07.2024 дебіторська заборгованість по контракту від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001 з нерезидентом компанією UAB FERTIS становить 13 200,00 євро (482705,52 грн), що відповідає даним бухгалтерського обліку товариства (рахунок 632 Розрахунки з іноземними постачальниками).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 26.08.2024 № про застосування штрафних санкцій, пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 277 494,53 грн (а.с.48).

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суд з позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно із пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України).

Відповідно до норм п.п.54.3.3. п.54.3. ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Так, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства врегульовано Законом України Про валюту і валютні операції від 21.06.2018 №2473-VІІI (далі - Закон №2473-VІІI).

Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 13 Закону №2473-VIII визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти належать зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Згідно з положенням ч.3 ст.13 Закону №2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону №2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Так, пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон №2473-VIII, зокрема ст.13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.

Отже, несвоєчасність здійснення розрахунків в іноземній валюті у сфері зовнішньоекономічної діяльності є валютним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій та пені, застосування якої віднесено до повноважень органів ДПС.

Відповідно до статей 6, 7, 15, 25, 44, 56 Закону України Про Національний банк України, статей 12, 13 Закону України Про валюту і валютні операції, з метою врегулювання порядку здійснення банками валютного нагляду за дотриманням резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів Правління Національного банку України постановою від 02.01.2019 №7 затверджено Інструкцію про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - Інструкція).

Підпунктом 4 пункту 3 розділу I Інструкції визначено, що днем виникнення порушення є перший день після закінчення встановленого Національним банком граничного строку розрахунків за операцією з експорту.

Відповідно до пункту 2 розділу І вказаної Інструкції вимоги цієї Інструкції поширюються на операції з експорту та імпорту товарів, на які Національним банком встановлені граничні строки розрахунків, з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки та мінімальних граничних сум операцій, на які поширюються встановлені Національним банком граничні строки розрахунків.

Пунктом 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що банк згідно з вимогами цієї Інструкції здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів резидента, які передбачають розрахунки в грошовій формі (уключаючи розрахунки резидента з нерезидентом на території України), що здійснюються через цей банк.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 розділу ІІ Інструкції банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:

1) оформлення МД типу ЕК-10 Експорт, ЕК-11 Реекспорт на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;

2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.

Відповідно до підпунктів 2, 6 пункту 9 розділу ІІІ Інструкції банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:

- у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції;

у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.

Пунктом 19 розділу IV Інструкції також визначено, що валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту продукції здійснює лише банк, до якого надійшов реєстр МД, що містить інформацію про цю операцію. Грошові кошти від експорту товарів мають бути зараховані на відкритий у банку поточний рахунок резидента не пізніше граничних строків розрахунків.

Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення №5).

Згідно з пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Пункт 23 розділу ІІ Положення №5 передбачає, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 воєнного стану в Україні, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 24.02.2022 №18 Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану (далі - Постанова №18), якою з урахуванням внесених змін, зокрема, постановами Національного банку №113 від 07.06.2022, №142 від 07.07.2022, встановлено з 05 квітня 2022 року граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів - 180 календарних днів (пункт 14-2 Постанови №18).

Пунктом 14-4 Постанови №18 визначено, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що за висновком контролюючого органу, викладеним в акті перевірки від 17.07.2023 №18915/07-07/44388378, позивачем допущено порушення пункту 3 статті 13 Закону №2473-VIII в частині неповернення імпортного товару в сумі 13 200,00 доларів США, що підлягає валютному нагляду по контракту від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001 укладеному ТОВ ВОЛ-ВІК з нерезидентом UAB FERTIS.

Так, на виконання умов контракту, ТОВ ВОЛ-ВІК в АБ Укргазбанк були перераховані на рахунок компанії нерезидента за кордоном UAB FERTIS кошти в сумі 13 200,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією від 07.07.2023 №7. В призначенні платежу вбачається, що перерахунок коштів в розмірі 13 200,00 доларів США здійснено як попередня оплата за товар (аванс) згідно контракту № 29/20230630/UABFERT/054/001 від 29.06.2023.

За період з 29.06.2023 по 04.07.2024 від нерезидента UAB FERTIS товар не отримано, кошти нерезидентом не повернуто. Граничний строк надходження імпортного товару закінчився 02.01.2024.

За встановлених вищенаведених обставин, судовим розглядом підтверджено не дотримання ТОВ ВОЛ-ВІК граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за зовнішньоекономічним контрактом від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001, який укладено з компанією UAB FERTIS, що призвело до порушення пункту 3 статті 13 Закону №2473-VIII.

Водночас позивач, не заперечуючи факту порушення граничних строків розрахунків, посилається на відсутність вини в своїх діях, оскільки він став жертвою шахраїв.

Так, позивач вказує, що ТОВ ВОЛ-ВІК, згідно платіжної інструкції від 07.07.2023 №7, було перераховано на рахунок UAB FERTIS, грошові кошти в сумі 13 200,00 доларів США.

До теперішнього часу товар поставлений не був, а представник компанії UAB FERTIS повідомив, що на рахунку, на який ТОВ ВОЛ-ВІК перерахувало кошти в сумі 13 200,00 доларів США, встановлено банківській ліміт на перерахунок коштів, а саме до 10 000,00 доларів США, у зв`язку з чим платіж був відхилений банком. Представник компанії UAB FERTIS запевнив, що кошти дане підприємство не отримало, і що через деякий час на розрахунковий рахунок ТОВ ВОЛ-ВІК кошти в сумі 13 200,00 доларів США будуть повернуті.

Однак, кошти на розрахунковий рахунок ТОВ ВОЛ-ВІК не повернулись. Згідно з отриманим повідомленням від 27.07.2023 від банка отримувача OLDENBURGISCHE LANDESBANK AG кошти по зазначеній вище платіжній інструкції були зараховані отримувачу на рахунок НОМЕР_1 , на поточний момент на рахунку відсутній кредитний залишок, оскільки кошти були зняті, а згідно повідомлення від 23.08.2023 банк повідомив, що ім`я бенефіціара в їхньому обліку відрізняється від імені бенефіціара, що було вказане в транзакції. Ім`я бенефіціара в їхньому обліку числиться як Ayanle Xusen Kulan (ім`я); Bashir (прізвище). Вказаний рахунок позначили як шахрайський і повідомили про це владу, рахунок закритий. Крім того, вказано про необхідність повідомити про цей випадок в (німецьку) поліцію.

Отже позивач вказує, що він став жертвою шахрайських дій, оскільки у контракті від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001 були вказані банківські реквізити для оплати товару ніби фірми UAB FERTIS, а на справді це були банківські реквізити приватної особи Ayanle Xusen Kulan (ім`я); Bashir (прізвище). Після перерахунку ТОВ ВОЛ-ВІК коштів в сумі 13 200,00 доларів США зловмисники зняли їх з розрахункового рахунку та заволоділи ними. Будь-якого товару по контракту ТОВ ВОЛ-ВІК не отримало.

Таким чином позивач вважає, що порушення граничних строків розрахунків відбулося внаслідок протиправних дій невстановлених осіб, а саме скоєння кримінального злочину, що стало приводом звернення ТОВ ВОЛ-ВІК з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що подана заява про вчинення злочину за частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України не є документом, який звільняє платника від відповідальності у вигляді сплати пені за порушення граничних строків розрахунків за експортним зовнішньоекономічним контрактом.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції і про те, що у даній справі не послідовною є позиція саме ТОВ ВОЛ-ВІК, оскільки оплата за контрактом від 29.06.2023 № 29/20230630/UABFERT/054/001 була проведена ще 07.07.2023; АБ Укргазбанк ще 27.07.2023 повідомив позивача про те, що кошти по платіжній інструкції від 07.07.2023 не можуть бути повернуті, оскільки були зняті; банк отримувача коштів OLDENBURGISCHE LANDESBANK AG повідомленням від 23.08.2023 поінформував, що ім`я бенефіціара в їхньому обліку відрізняється від імені бенефіціара, що було вказане в транзакції та що вказаний рахунок позначили як шахрайський та рекомендували звернутися в німецьку поліцію, у той час, як позивач з заявою про вчинення злочину звернувся лише 04.04.2024, про що свідчить рапорт слідчого (а.с.67).

Також, на переконання суду апеляційної інстанції суд першої інстанції правильно зауважив, що незважаючи на неодноразові звернення до АБ Украгазбанк та НБУ такі були недоцільні, оскільки ще в першому листі АБ Украгазбанк повідомив про неможливість повернення коштів, позивач не надав будь-яких доказів звернення до компанії UAB FERTIS, в тому числі до особи, яка від імені компанії UAB FERTIS уклала з позивачем контракт від 29.06.2023 № 29/20230630/UABFERT/054/001 та вела відповідні переговори. Аналогічно, позивачем не надано будь-яких звернень до особи, на ім`я якої були перераховані кошти, як і не надано доказів того, що особа, яка вела з позивачем переговори та уклала контракт від імені компанії UAB FERTIS, не є тією ж самою особою, на рахунок якої були перераховані кошти.

Більше того, в Додатку 1 до контракту від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001 та в самому контракті містяться різні рахунки компанії UAB FERTIS, у той час, позивачем у позовній заяві не обґрунтовано, чому кошти були перераховані на рахунок, який міститься в контракті, а не на рахунок, що міститься в додатку 1 до контракту.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що не заслуговують на увагу твердження позивача і про те, що в даному випадку ніякої господарської операції між ТОВ ВОЛ-ВІК та компанією UAB FERTIS не відбулося, оскільки ні під час перевірки, ні під час розгляду справи в суді позивачем не надано жодних доказів про те, що ним вчинялися дії для визнання правочину фіктивним щодо контракту від 29.06.2023 № 29/20230630/UABFERT/054/001.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що перерахування коштів здійснювалось на підставі діючого договору, в призначенні платежу зазначено, що кошти в сумі 13 200,00 доларів США перераховуються як попередня оплата за товар (аванс) згідно контракту від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001.

Тому, як це правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до поданих до банку документів, зазначені кошти перераховані саме як попередня оплата згідно зовнішньоекономічного контракту від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001 і на них розповсюджується дія Закону України Про валюту та валютні операції.

Оскільки підприємницька діяльність здійснюється суб`єктом господарювання на власний ризик, а відтак, у господарських відносинах необхідно проявляти розумну обачність, адже негативні наслідки вибору недобросовісного контрагента повністю покладаються на учасника господарських відносин.

Водночас позивачем, незважаючи на рекомендації банку отримувача, не надано доказів звернення до поліції Німеччини з приводу шахрайства.

В розвиток оцінки аргументів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно частини сьомої статті 13 Закону №2473-VІІІ у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

Відповідно до ст. 17 Параграфу 2 Розділу ІІІ Арбітражне провадження Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України від 17.04.2007 року №18, провадження у справі порушується постановою голови МКАС про прийняття справи до провадження після подання до МКАС належним чином оформленої позовної заяви, оплаченої реєстраційним збором згідно з Положенням про арбітражні збори та витрати. Днем подання позовної заяви вважається день її вручення МКАС, а в разі відправлення позовної заяви поштою - дата штемпеля на конверті поштового відомства місця відправлення.

З системного аналізу вказаних правових норм можна зробити висновок, що дата звернення резидента з позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним контрактом або дата відправлення позову поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених статтями 1, 2 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, та пеня за їх порушення не сплачується.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2023 у справі №826/10651/16.

Суд першої інстанції також правильно зауважив, що позивачем у цій справі позов до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним контрактом не подавав.

Отже, позивачем у цій справі не надано жодних належних документів, які могли б бути підставою для не нарахування пені або зупинення нарахування пені відповідно до Закону №2473-VIII, а саме: висновки центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на подовження граничних строків розрахунків, встановлених Національним банком України; позовні заяви резидента до суду, міжнародного комерційного арбітражу про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або документи про звернення до уповноваженого органу відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку; довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) стосовно виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин, які стали причиною несвоєчасного виконання умов договору.

З огляду на викладене, враховуючи підтверджений факт порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ за зовнішньоекономічним контрактом від 29.06.2023 №29/20230630/UABFERT/054/001, який укладено з компанією UAB FERTIS та відсутності підстав звільнення платника податків від відповідальності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно виніс податкове повідомлення-рішення від 26.08.2024 №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у вигляді пені у розмірі 277 494,53 грн, у зв`язку з чим останнє не підлягає скасуванню. Водночас суд зауважує, що будь-яких застережень щодо правильності вказаного розрахунку пені позивачем не наведено.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про неналежне здійснення банком своїх повноважень під час проведення спірного платежу, оскільки, у даній справі суд надає оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення від 26.08.2024 №, яке буле прийняте ГУ ДПС у Волинській області, а не діям банку при наданні послуг з переказу коштів.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача про протиправне застосування щодо нього штрафної (фінансової) санкції у вигляді пені у розмірі 277 494,53 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 26.08.2024 №.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави відмови у задоволенні позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВОЛ-ВІК залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 140/9737/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко