Справа № 596/1060/24
Суддя: Митражик Е. М.
Дата ухвалення: 2025-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2025 р. Справа № 596/1060/24

Провадження № 2-а/596/1/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.

при секретарі судового засідання Кузик М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бандура Володимир Іванович до Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області про скасування рішення про примусове повернення та зобов`язання покинути територію України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Бандура В.І. звернувся з позовом до Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області та просить скасувати рішення Гусятинського відділу УДМС у Тернопільській області №29 від 21.05.2024 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання його покинути територію України у термін до 04.06.2024 року. Посилається на те, що позивач народився в Республіці Білорусь та є етнічним українцем. Батько етнічний українець, а мати має польське та білоруське походження. Дід та бабуся позивача проживали у Тернопільській області та обоє померли у 2015-2016 роках, дві рідні сестри давно живуть в Україні та є громадянами України. У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації в Україну 24 лютого 2022 року, яке також велося з території Республіки Білорусь, позивач не має можливості безпечно повернутися до Білорусі. Дипломатичні установи Білорусі на території України припинили свою роботу, а кордон між Україною та Білоруссю залишається закритим та небезпечним для перетину. Білоруський паспорт позивача закінчився у липні 2023 року і він не зміг його продовжити через відсутність дипломатичного представництва Республіки Білорусь в Україні та через закриття кордонів між Україною та Білоруссю. Позивач постійно проживає у своєї рідної сестри ОСОБА_2 в Україні в селі Крогулець, Чортківського району, Тернопільської області. 21.05.2024 року провідним спеціалістом Гусятинського відділу УДМС у Тернопільської області Романською І.І. щодо ОСОБА_1 було винесено рішення №29 про примусове повернення його до країни походження або третьої країни та призначено штраф, який той своєчасно оплатив. Також було надано вимогу покинути територію України до 04.06.2024 року, що наразі є неможливим через відсутність безпечного та законного шляху для повернення до Білорусі. Необхідність залишитися в Україні також обумовлено потребою підтримки сестри ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_3 , який вже декілька років прикутий до ліжка через тяжку травму. Позивач є основною опорою і допомогою для їхньої сім`ї, забезпечуючи догляд та підтримку в щоденних потребах, виселення позивача не тільки залишить їх без необхідної допомоги, але й ставить під загрозу його власне життя та безпеку. Позивач вживає усіх заходів для узаконення його перебування на території України, не переховувався, перебуваючи в Україні та неодноразово їздив у органи УДМС для своєї ідентифікації, коли була така необхідність. Має бажання легалізуватися на території України, оскільки у зв`язку з його українським етнічним походженням та повномасштабною агресією зі сторони Російської Федерації, у тому числі з території Республіки Білорусь, його життю і здоров`ю загрожує небезпека на території Республіки Білорусь. З наведених підстав слід скасувати рішення Гусятинського відділу УДМС у Тернопільській області №29 від 21.05.2024 року.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11.06.2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бандури В.І. про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Гусятинського відділу Управління державної міграційної Служби України у Тернопільській області про скасування рішення Гусятинського УДМС України у Тернопільській області про примусове повернення та зобов`язання покинути територію України задоволено. Зупинено дію рішення Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області №29 від 21.05.2024 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання його покинути територію України у термін до 04.06.2024 року - до набрання рішенням у справі №596/1060/24 законної сили.

Представником Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області подано відзив на позов, в якому сторона відповідача не погоджується з позовом та просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Заперечуючи щодо позових вимоги зазнає про те, що 21.05.2024 року в ході виконання наказу УДМС у Тернопільській області Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» та під час реалізації повноважень в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній міграції, притягненню порушників до адміністративної відповідальності, було виявлено громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, проживає на території України без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами. Позивач в`їхав на територію України 27.07.2009 через КПП «Доманове» по паспортному документу МС1985086, виданому 03.02.2009 року з приватною метою та після останнього в`їзду в Україну її територію не покидав.

Згідно звернення про прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни Чортківського районного управління поліції № 3 (м. Гусятин) ГУНП в Тернопільській області від 21.05.2024 року №4011/104/01-2024 щодо громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що працівниками сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 (м. Гусятин) у зв`язку із проведенням операції «Мігрант» в с. Крогулець, Чортківського району Тернопільської області був виявлений громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , який перебуває на території України з порушенням правил перебування. Крім того, звернення надійшло від Чортківського районного відділу Управління Служби безпеки в Тернопільській області від 17.05.2024 №69/99-756 із змісту якого вбачається, що Чортківським райвідділом УСБУ в Тернопільській області виявлено факт порушення законодавства в міграційній сфері з боку громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час незаконно проживає на території України в с. Крогулець, Васильковецької громади Чортківського району Тернопільської області. Отже, позивач після в`їзду в Україну (27.07.2009), закінчення встановленого (дозволеного) строку перебування в Україні передбаченого підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150 (із змінами), як іноземець з країни з безвізовим режимом в`їзду (на момент в`їзду в Україну 27.07.2009), на момент виявлення (21.05.2024) перебував в Україні понад встановлений законом строк. До відповідних органів із заявою щодо продовження строку перебування на території України (відповідно до статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вимог Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15.02,2012 року МІ50), захистом, отриманням статусу біженця, отриманням посвідки на тимчасове проживання на території України, набуття громадянства за територіальним походження, не звертався.

21.05.2024 уповноваженою посадовою особою Гусятинського відділу УДМС України у Тернопільській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МТР 001550 стосовно позивача за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП. При наданні пояснень останній не заперечував факт в`їзду в Україну 27.07.2009 та пояснив, що проживає без документів на право проживання з дати останнього в`їзду в Україну по теперішній час у своєї сестри ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 . За участі позивача було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МТР 001549, якою визнано винним ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн., який сплачено.

Доказів наявності об`єктивних причин, які перешкоджали позивачу з 2009 року, з моменту в`їзду на законних підставах (легально) на територію України звернутися до відповідних органів з метою отримання дозвільних документів на право проживання в Україні, а також наявність загрози його життю чи здоров`ю у разі його повернення до країни громадянської належності, не надано. Маючи законні підстави для набуття громадянства України, своєчасно (в період законного перебування на території України) не скористався своїм правом на набуття громадянства чи за народженням чи за територіальним походження та громадянства України не набував. Саме бажання особи та наявність на території України близьких родичів (рідної сестри), не є правовою підставою для автоматичного залишення на території України. Позивач понад 13 років свідомо перебуває на території України у статусі нелегального мігранта та не вчиняв жодних дій для легалізації свого становища. Позивачу не заборонено в`їзд в Україну, тому зважаючи на наявність близьких родичів в Україні, як законної підстави для набуття громадянства України, після його звернення до органів міграційної служби із клопотанням про набуття громадянства України на одній із підстав, визначених ст. 6 Закону України "Про громадянство України", він матиме змогу повернутися до своїх близьких родичів, перебувати на території України на законних підставах. Вважає, що з метою виконання своїх повноважень та забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, керуючись ст.26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, провідним спеціалістом Гусятинського відділу УДМС у Тернопільській області Романською І.Р. 21.05.2024 прийнято законне та обґрунтоване рішення №29 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Від представника позивача адвоката Бандури В.І. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечив щодо викладених у відзиві доводів представником відповідача.

Від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив.

Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Бандура В.І. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просять задоволити.

Представник відповідача Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області Галябарда А.І. заперечує щодо позову та просить в його задоволенні відмовити.

Вислухавши учасників, розглянувши матеріали справи, судом досліджено письмові докази та встановлено такі обставини.

Приписами ч.1 ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 360 від 20 серпня 2014 року, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Основними завданнями ДМС є: реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Приписами п. п. 9 п. 4 Положення, ДМС відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення про продовження строку перебування, про відмову в продовженні строку перебування, про скасування продовження строку перебування та про скорочення строку перебування, а також продовжує строк тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства на території України.

Статтею 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також міжнародними нормами.

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначено ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно із пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території : 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи вразі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк невизначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк невизначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Приписами статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України. Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв. Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція). Згідно з вимогами пп.5,6 Розділу 1 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну зокрема на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворенні на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких приймається рішення про примусове повернення іноземців за межі України.

Механізм оформлення, продовження строку перебування іноземців на території України врегульований спеціальним нормативно-правовим актом - Постановою КМ України від 15 лютого 2012 року №150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України»

Відповідно до вимог п. 16 та 17 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, рішення про продовження строку перебування або про відмову в продовженні строку перебування приймає керівник територіального органу ДМС або уповноважена ним особа стосовно іноземців або осіб без громадянства, які:

1) тимчасово перебувають на території України, - на строк до 180 днів з дати останнього в`їзду; 2) звернулися із заявами про надання дозволу на імміграцію або набуття громадянства на території України, - на строк, необхідний для розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України. З матеріалів справи слідує, що відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 виданого 03.02.2009 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Білорусь, термін дії паспорту 25.07.2023 року (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , слідує, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в в/ч Мугулищи Мінського району Мінської області БССР, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.10).

З листа №69/99-756 від 17.05.2024 року начальника Чортківського РВ УСБУ в Тернопільській області А.Заяць адресованого начальникові Гусятинського відділу УДМС України у Тернопільській області А.Галябарді слідує, що в процесі оперативно-службової діяльності Чортківським РВ отримана інформація, яка свідчить про те, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в с.Крогулець, Васильковецької громади Чортківського району з порушенням правил перебування іноземців в Україні, а саме з простроченим терміном перебування та без відповідної реєстрації. Інформує для вжиття відповіднихї заходів в межах чинного законодавства. Про результати проведених заходів до даному факту просить повідомити. (а.с.83).

З обгрунтованого звернення про прийняте рішення про примусове повернення до країни походження чи третьої країни №4011/104/01-2024 від 21.05.2024 року начальника відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області З.Войнаровського адресованого начальникові Гусятинського відділу УДМС України у Тернопільській області А.Галябарді слідує, що в ході профілактичного відпрацювання с. Крогулець, Чортківського району Тернопільської області з метою попередження та не допущення проявам етнічної злочинності в регіоні, працівниками сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області спільно із працівниками Гусятинського відділу УДМС України у Тернопільській області, в с.Крогулець, Чортківського району Тернопільської області було виявлено громадянина Республіки Білорусія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України з порушенням міграційного законодавства, а саме більше дозволеного строку. У зв`язку із порушенням громадянином Республіки Білорусія правил перебування на території України, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства України (а.с.82).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МТР 001550 від 21.05.2024 року, складеного провідним спеціалістом Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області Романською І.І. слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіка Білорусь притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП (а.с.26-27, 87) та постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПР МТР 001549 від 21.05.2024 року, винесеної провідним спеціалістом Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області ОСОБА_8 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень (а.с. 88), який позивачем сплачено добровільно, а постанова ним не оскаржена(а.с.30, 89).

Рішенням №29 про примусове повернення повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 від 21.05.2024 року, складеним провідним спеціалістом Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області Романською І.І. за результатами розгляду матеріалів щодо розгляду матеріалів щодо громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідує, що 21.05.2024 року під час виконання повноважень в частині здійснення державного контролю за дотримання у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній міграції, притягненню порушника до адміністративної відповідальності, посадовою особою Гусятинського відділу УДМС у Тернопільській області за адресою: смт.Гусятин, вул. Героїв Майдану, 9, виявлено громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав за межі України. 25.07.2009 року громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України через КПП «Даманово» по паспортному документу серії НОМЕР_3 терміном дії до 25.07.2023 року, з приватною метою, а саме в гості до своєї сестри ОСОБА_2 , що проживає в с.Крогулець, Чортківського району. Громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , після в`їзду в Україну її територію не покидав, за час дозволеного 90-денного строку перебування протягом 180 днів, на момен виявлення перебуває в Україні понад дозволений законом строк. Після закінчення дозволеного строку перебування в Україні передбаченим пп.2 п.2 постанови КМУ від 15.02.2012 №150 «Про затвердження порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», як іноземець з країни з безвізовим порядком в`їзду, шромадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , із заявою щодо продовження строку перебування до територіальних органів та підрозділів ДМС України не звертався, продовжував знаходиться на території нашої держави без законних на це підстав, жлдних заходів щодо виїзду за межі України не вживав. За порушення міграційного законодавства та ухилення від виїзду з України після закінчення дозволеного строку перебування працівником Гусятинського відділу УДМС у Тернопільській області громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Ураховуючи вищевикладене та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб бкз громадянства», вирішено: 1. Примусово повернути до країн походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 04.06.2024 року. 2. Роз`яснити йому, що він зобов`язаний покинути територію України у термін, визначений в рішенні про примусове повернення. У разі ухилення від виїзду, він буде підлягати видворенню в примусовому порядку. 3. Роз`яснити йому, що він має право повідомити про прийняте стосовно нього рішення адвоката, дипломатичного представника своєї держави чи іншу особу, а дане рішення може може бути оскаржено в суді (а.с.28-29, 80-81).

Позивач в`їхав на територію України 27.07.2009 через КПП «Доманове» по паспортному документу МС1985086, виданому 03.02.2009 року з приватною метою та з того часу територію України не покидав, що підтверджується даними з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформації з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон АРКАН станом на 21.05.2024 інформація про перетин кордону в напрямку в`їзд, виїзд громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_9 відсутня.(а.с.84-85,86)

Перебуваючи в Україні з 2009 року, позивач громадянства України не набув та до відповідних органів із заявою щодо продовження строку перебування на території України (відповідно до статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вимог Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15.02,2012 року МІ50), захистом, отриманням статусу біженця, отриманням посвідки на тимчасове проживання на території України, набуття громадянства за територіальним походження, не звертався, що стороною позивача не заперечується.

Введення воєнного стану в Україні не припиняє обов`язку іноземців та осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, дотримуватись правил перебування в Україні та обов`язку виїхати з території України після закінчення відповідного терміну перебування.

Під час перебування даної справи на розгляді в суді, позивач звертався до Гусятинського відділу УДМС у Тернопільській області із заявою від 15.04.2025 року про розгляд можливості надання захисту та статусу біженця відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», посилаючись на наявність реальної загрози життю та здоров`ю в Республіці Білорусь через політичні репресії, утиски осіб українсього етнічного походження та умисний підпал його житла з огляду на лист №33/6-7/1822 від 25.03.2025 року Мінського обласного управління МНС Республіки Білорусь про пожежу(а.с.142).

За результатами розгляду заяви про розгляд можливості надання захисту для ОСОБА_1 від 15.04.2025, Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області якому переадресовано заяву з Гусятинського відділу УДМС у Тернопільській області, №6801.3-2167/6801-25 від 21.05.2025 року слідує, що «Здійсненою перевіркою встановлено, що громадянин республіки білорусь ОСОБА_1 прибув в Україну в липні 2009 року і станом на дату вищезазначеного звернення значно перевищив дозволений строк перебування на території України, чим порушив міграційне законодавство. Перебуваючи на законних підставах в Україні за захистом не звертався. На сьогодні Україна перебуває в умовах правового режиму воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації (рф) проти України. Участь республіки білорусь у реалізації воєнних дій на боці держави-агресора є загальновідомим фактом та визнано суб`єктами міжнародного права. Зокрема, резолюцією Європейського парламенту від 13.09.2023 № 2023/2041 (INI) відзначено підпорядкування республіки білорусь росії в політичному, економічному, військовому і культурному плані та кваліфіковано республіку білорусь як державу-сателіта рф. У зв`язку з цим до громадян держави-сателіта рф застосовується положення статті 9 Конвенції про статус біженців 1951 року, до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Конвенції про статус біженців та Протоколу щодо статусу біженців» від 10.01.2002 № 2942-ІІІ, у якій визначено, що ніщо в цій Конвенції не позбавляє Договірну Державу права під час війни або за інших надзвичайних і виняткових обставин вживати тимчасових заходів, які вона вважає необхідними в інтересах державної безпеки, щодо тієї чи іншої окремої особи, ще до того, як ця Договірна Держава з`ясує, що ця особа дійсно є біженцем і що подальше застосування цих заходів щодо неї є необхідним в інтересах державної безпеки, у вигляді тимчасового обмеження у прийнятті документів. Правило Конвенції про статус біженців 1951 року застосовується на підставі частини другої статті 2 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (а.с.167-172).

Враховуючи викладене суд вважає, що обставин, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_5 як на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, так і на теперішній час, є таким, що на законних підставах перебуває на території України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Отже, відповідач Гусятинський відділ Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області в даному випадку діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством і підзаконними нормативно-правовими актами.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно вимог до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд доходить висновку про відсутність доказів протиправності оскаржуваного рішення Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 21 травня 2024 року та наявності правових підстав для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72-77, 229, 242-246, 262, 288 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Бандура Володимир Іванович (на підставі ордеру серія АІ №1626758 від 03.06.2023 року) до Гусятинського відділу Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області (адреса: смт. Гусятин, провулок Героїв Майдану, 9, Чортківського району Тернопільської області, ) про скасування рішення про примусове повернення та зобов`язання покинути територію України - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Елла МИТРАЖИК