Справа № 380/16435/25
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 рокусправа № 380/16435/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мартинюка В.Я. розглянувши в спрощеному провадженні без виклику сторін у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, другого відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 1), другого відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (далі другий відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в зарахуванні стажу роботи для призначення пенсії за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.06.1983 року, в тому числі, періодів роботи з 05.07.1983 по 05.12.1988, з 25.10.1990 по 19.11.1996 та навчання згідно диплому НОМЕР_2 ;

зобов?язати зарахувати стаж роботи для призначення пенсії за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.06.1983 року, в тому числі періодів роботи з 05.07.1983 по 05.12.1988, з 25.10.1990 по 19.11.1996 року та навчання згідно диплому НОМЕР_2 ;

зобов?язати повторно розглянути заяву від 04.03.2025 року про призначення пенсії за віком.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірним рішенням відповідач їй безпідставно не зарахувавши до такого стажу спірні періоди роботи згідно з записами у трудовій книжці, оскільки вказані записи відповідають вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а відтак, звернулася з позовом до суду. Крім того, посилається на правові позиції Верховного Суду, зазначені у позовній заяві, позов просить задоволити.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає, що ним прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 11.03.2025 року №06 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Зазначає, що приймаючи вказане рішення, управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вважає вищезазначені вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.10.2025 року залучено до участі у справі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, розгляд справи розпочато спочатку.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, давши їм оцінку, суд виходив з наступного.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.06.1983 року видно, що позивач, зокрема серед іншого, з:

01.09.1980 по 05.06.1983 року навчався в Камишловському ССПТУ - №2;

05.07.1983 по 05.12.1988 року працювала кухарем 4 розряду в колгоспі ім.Куйбишева;

25.10.1990 по 19.11.1996 року працювала старшим кухарем 4 розряду шкільної їдальні с.Волостків.

В матеріалах справи наявний диплом серії НОМЕР_2 , виданий 02.07.1983 « ОСОБА_2 » за професією «повар», кваліфікація: «повар четвертого розряда» який підписаний директором училища.

Також, долучена до матеріалів справи виписка з підсумковими оцінками успішності до вищезазначеного диплому, яка видана 02.07.1983 на ім?я « ОСОБА_2 » та підписана директором училища за реєстраційним №18826.

Згідно титульної сторінки трудової книжки убачається, що прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 » про що зроблено відповідний запис.

З матеріалів справи, зокрема, із спірного рішення видно, що органом Пенсійного фонду України відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

В рішенні зазначено, що вік заявниці 60 років. Страховий стаж особи становить 19 років 08 місяців 25 днів. Необхідний страховий стаж особи відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить не менше 32 років. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.06.1983 року, оскільки на титульній сторінці дописано дату народження та не оговорено. Крім того, додаткового уточнення потребують періоди роботи: з 05.07.1983 року по 05.12.1988 року, оскільки заявниця працювала в колгоспі, потрібно надати довідку про кількість відпрацьованих трудоднів; з 25.10.1990 року по 19.11.1996 року, оскільки наказ на прийняття від 25.02.1990 року, що не відповідає даті прийняття та період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 , оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.

Будь-яких інших підстав для відмови щодо призначення пенсії позивача у тексті оскарженого рішення пенсійний орган не виклав.

Не погодившись з таким рішенням відповідача 2, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії від 11.03.2025 року №06.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

За змістом положень ст.62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання.

При цьому, пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Крім того, загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (чинною на час набуття позивачем трудового стажу у спірних періодах) (далі - Інструкція №162) та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, яка діяла після втрати чинності Інструкції №162 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 та п.1.1. Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців (працівника).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Суд зазначає, що стаж роботи позивача, а також періоди її навчання підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 05.06.1983 року, яка наявна в матеріалах справи.

Таким чином, твердження відповідача 2 у вказаному спірному рішенні про те, що до страхового стажу роботи не зараховано спірні періоди роботи, оскільки на титульній сторінці дописано дату народження, а наказ на прийняття від 25.02.1990 року не відповідає даті прийняття, судом не беруться до уваги, оскільки стаж роботи позивача, як вже вище зазначено та встановлено судом, підтверджується трудовою книжкою, яка є основними документами у відповідності до ст.62 Закону №1788-ХІІ та п. 1.1 Інструкцій №162, №58.

Щодо твердження відповідачем 2 у спірному рішенні про те, що до страхового стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи (05.07.1983 - 05.12.1988), оскільки остання працювала в колгоспі і потрібно надати довідку про кількість відпрацьованих трудоднів, судом не беруться до уваги, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, Пенсійний орган, у випадку виявлення відсутності необхідних для призначення пенсії документів, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію.

Відтак, Пенсійний орган маючи цілу низку повноважень, жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинив, поклавши весь тягар відповідальності на останнього.

Таким чином, судом не береться до уваги у спірному рішенні в цій частині з урахуванням вищенаведених мотивів.

Відтак, суд вважає, що позивач не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного (страхового) стажу за час роботи, зазначеній у трудовій книжці, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Щодо зарахування до страхового стажу навчався в Камишловському ССПТУ - №2, згідно диплому серії НОМЕР_2 , то суд зазначає наступне.

Пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 року в справі №638/18467/15-а та від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Так, вищезазначений диплом позивача підписаний, в тому числі директором училища.

При цьому, суд зауважує, що чинне законодавство не передбачає права органу Пенсійного фонду України не приймати до відома документи у разі відсутності підпису голови екзаменаційної комісії навчального закладу за наявності підписів інших уповноважених осіб як це зазначено у спірному рішенні, а відтак суд вважає, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення документів (диплому), а отже і не може бути обмежений в праві неврахування до страхового стажу внаслідок таких порушень.

Судом встановлено, що час навчання позивача в учбовому закладі, підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 , виданого 02.07.1983, що узгоджується з пунктом 8 Порядку №637, а відтак суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у призначені пенсії за віком.

Згідно з п.3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Такий критерій правомірності відповідачами дотриманий не був.

З огляду на викладене, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає критерію обгрунтованості.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати стаж роботи для призначення пенсії за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.06.1983 року, в тому числі періодів роботи з 05.07.1983 по 05.12.1988, з 25.10.1990 по 19.11.1996 року та навчання згідно диплому НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву від 04.03.2025 року про призначення пенсії за віком, є похідними від першої позовної вимоги, тому також підлягають до задоволення в цій частині.

Суд відзначає, що дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу роботи для призначення пенсії та повторного розгляду заяви від 04.03.2025 року про призначення пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував таке питання за заявою заявниці, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 11.03.2025 року №06 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (адреса: 58022, Україна, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Оренбурзька, 7а, ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) стаж роботи для призначення пенсії за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 05.06.1983 року, в тому числі періоди роботи з 05.07.1983 по 05.12.1988, з 25.10.1990 по 19.11.1996 року, навчання згідно диплому НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву від 04.03.2025 року про призначення пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (адреса: 58022, Україна, Чернівецька область, м.Чернівці, вул.Оренбурзька, 7а, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович