Справа № 380/12031/25
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у перерахунку пенсії №59 від 11.04.2025 року ОСОБА_1 ;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до страхового стажу в подвійному розмірі період її роботи з 01.01.2004 року по 04.04.2025 року в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» (Львівському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері, Львівському регіональному фтизіопульмонологічному лікувально-діагностичному центрі, Комунальній установі Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр») відповідно до ст.60 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та здійснити перерахунок пенсії за віком з 01.04.2025 року, виплату провести з урахуванням раніше виплачених сум.

Посилається на те, що з 16.02.1994 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), а з 13.01.2023року як одержувач пенсії за віком відповідно до цього ж Закону. Зазначила, що 04.04.2025 року звернулася до відповідача із заявою, в якій просила зарахувати стаж роботи в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» за період з 01.01.2004 року по дату звернення із заявою. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 59 від 11.04.2025 року відмовлено позивачу у задоволенні її заяви, мотивуючи тим, що ст.24 Закону №1058-ІV не передбачено зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи після 01.01.2004 року. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що позивач не має права на зарахування періоду роботи з 01.01.2004 року по 04.04.2025 року в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» на посаді завідуючої відділення, до стажу роботи у подвійному розмірі, оскільки положення Закону №1058-ІV не передбачають подвійне зарахування стажу за цей період роботи. За таких обставин, вважає, що дії Головного управління є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України, а відтак позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що робота у протитуберкульозному закладі до 01.01.2004 року зараховується як до пільгового, так і до страхового стажу у подвійному розмірі, а період роботи у такому закладі після 01.01.2004 року у подвійному розмірі буде обчислено лише щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Таким чином, враховуючи вищенаведені факти, вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, а рішення №59 від 11.04.2025 року прийнято Головним управлінням згідно вимог чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 18.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 13.01.2023 року їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.08.1986 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» (Львівському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері, Львівському регіональному фтизіопульмонологічному лікувально-діагностичному центрі, Комунальній установі Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр») на посадах, зокрема:

- з 05.11.1987 року на посаді лікаря-терапевта;

- з 24.02.1988 року на посаді лікаря-невропатолога;

- з 01.01.1995 року дотепер на посаді завідуючої відділення (лікар-невропатолог).

Період її роботи з 05.11.1987 року по 31.12.2003 року зарахований до страхового стажу у подвійному розмірі; період роботи з 01.01.2004 року до 04.04.2025 року зарахований до страхового стажу в одинарному розмірі.

04.04.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просила відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням при її обчисленні періодів роботи з 01.01.2004 року по 04.04.2025 року у подвійному розмірі на підставі положень ст.60 Закону №1788-ХІІ.

За принципом екстериторіальності її заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, прийнято рішення №59 від 11.04.2025 року про відмову у перерахунку пенсії. Оскаржуване рішення обґрунтоване тим, що ст.24 Закону №1058-IV застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Оскільки в заявниці по 31.12.2003 року пільговий стаж по ст.60 Закону №1788-ХІІ вже врахований прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV). Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004 року. До цього моменту пенсійні правовідносини були врегульовані Законом №1788-ХІІ.

Відповідно до преамбули Закону №1058-IV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до ст.60 Закону №1788-ХІІ, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Ключовим питанням, яке постало перед судом у цій справі, є встановлення наявності підстав для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 року по 04.04.2025 року в туберкульозному лікувально-профілактичному закладі на посаді завідуючої відділення до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону №1788-ХІІ та перерахунку пенсії.

Як встановлено судом та й не заперечується сторонами, позивач у період з 01.01.2004 року по 04.04.2025 року працювала в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» на посаді завідуючої відділення (лікар-невропатолог).

Згідно довідки від 01.04.2025 року №500, виданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», позивач за період з 05.11.1987 року по 10.01.2023 року у відпустці для догляду за дитиною до досягнення віку трьох років, у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до шести років та інших відпустках без збереження заробітної плати не перебувала.

Згідно наказу Головного управління охорони здоров?я №78 від 26.01.1988 року та наказу №22 від 16.02.1988 року по Львівському регіональному фтизіопульмонологічному центрі, обласний клінічний протитуберкульозний диспансер був перейменований у Львівський регіональний фтизіопульмонологічний лікувально-діагностичний центр без зміни виду діяльності та лікувальної спеціалізації і мав статус туберкульозного (протитуберкульозного) лікувально-профілактичного закладу.

Згідно наказу №43-с від 14.12.2007 року по Управлінню майном спільної власності Львівської обласної ради, Львівський регіональний фтизіопульмонологічний лікувально-діагностичний центр перейменовано в Комунальну установу Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» без зміни виду діяльності та лікувальної спеціалізації і мав статус туберкульозного (протитуберкульозного) лікувально-профілактичного закладу.

Згідно наказу №40-с від 17.10.2018 року по Управлінню майном спільної власності Львівської обласної ради, Комунальну установу Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально- діагностичний центр» було перейменовано у Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» без зміни виду діяльності та лікувальної спеціалізації і на сьогоднішній день має статус туберкульозного (протитуберкульозного) лікувально-профілактичного закладу.

У відповідності до Переліку туберкульозних закладів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я від 16.07.2009 року №514, до переліку туберкульозних закладів належить, зокрема, протитуберкульозний диспансер.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров?я України «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» від 19.07.1995 року №133, туберкульоз віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Наказом Міністерства охорони здоров?я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров?я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров?я, посад фахівців у галузі охорони здоров?я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров?я» від 28.10.2002 року №385, затверджено, серед іншого, Перелік закладів охорони здоров?я. Вказаний Перелік включає в себе, зокрема, протитуберкульозний диспансер та туберкульозна лікарня.

Отже, протитуберкульозний диспансер належить до закладів охорони здоров?я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою. А тому, за правилами ст.60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, період роботи у такому медичному закладі підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 року у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 року у справі №160/14078/22, від 11.02.2025 року у справі №420/8637/24, у яких суди дійшли висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.

Ураховуючи встановлені обставини справи, суд приходить висновку про наявність порушення прав позивача з боку відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 року до 03.04.2025 року (включно) в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» на посаді завідуючої відділення (лікар-невропатолог), до стажу роботи у подвійному розмірі.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у перерахунку пенсії №59 від 11.04.2025 року ОСОБА_1 не відповідає критеріям, визначеним ст.19 Конституції України та ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, рішенням якого відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до ст.60 Закону №1788-XII.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо перерахунку позивачу вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок ОСОБА_1 пенсії за її заявою від 04.04.2025 року, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як особи, що приймала оскаржуване рішення.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №59 від 11.04.2025 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл.Народна, 4, м.Ужгород, 88008; ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) з 04.04.2025 року, зарахувавши період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» (Львівському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері, Львівському регіональному фтизіопульмонологічному лікувально-діагностичному центрі, Комунальній установі Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр») з 01.01.2004 року по 03.04.2025 року (включно) в подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, виплату здійснити з урахуванням фактично сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл.Народна, 4, м.Ужгород, 88008; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.