Справа № 360/2074/25
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06 листопада 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/2074/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2025 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла сформована 23 жовтня 2025 року в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого звернулася адвокат Єрьоміна Наталія Анатоліївна (далі представник позивача), до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій представник позивача, після уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу в періоди з 19 липня 2022 року по 14 березня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсація невикористаної щорічної основної відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 14 березня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсація невикористаної щорічної основної відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України " Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, зазначені представником позивача у заяві без дати та без номеру про поновлення строку. Залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 та запропоновано представнику позивача протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» заяву про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду.

05 листопада 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовною заявою до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що позивач не мав підстав для сумнівів у добросовісності відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення. Лише після отримання відповіді на адвокатський запит позивачу фактично стало відомо про порушення свого права. У витягу з наказу про звільнення, грошовому атестаті або будь-яких інших документів, не передбачено діючим законодавством зазначення інформації стосовно прожиткового мінімуму за яким розраховується грошове забезпечення військовослужбовця. Позивача було звільнено зі служби за станом здоров`я у зв`язку з пораненням отриманим внаслідок захисту Батьківщини. Внаслідок ускладненого стану здоров`я, що супроводжується обмеженнями у фізичній та психоемоційній активності, позивач об`єктивно мав перешкоди своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав. Такий стан перешкоджав реалізації конституційного права на доступ до правосуддя у визначений процесуальний строк. Підстави для поновлення строку підтверджуються відповідною медичною документацією, що засвідчує наявність обмежень у життєдіяльності після служби. З урахуванням того, що позивач отримав достовірну та документально підтверджену інформацію щодо обсягу і характеру виплачених йому сум при звільненні лише 18 вересня 2025 року з моменту надходження відповіді на адвокатський запит, вказана дата є початком перебігу тримісячного строку для звернення до суду з вимогами про вирішення трудового спору. Оскільки позов подано 24 жовтня 2025 року, встановлений статтею 233 КЗпП України строк позивачем не пропущено.

Розглянувши вказану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу цього строку внаслідок відсутності документального підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

В ухвалі від 29 жовтня 2025 року суд дійшов висновку, що позивач звернувся з пропуском тримісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 233 КЗпП України у спорах щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) при звільненні з публічної служби за період з 19 липня 2022 року по 14 березня 2023 року.

Суд зазначає, що означений спір є трудовим спором щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) при звільненні з публічної служби з огляду на таке.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 березня 2023 року № 73 старшого сержанта ОСОБА_1 , старшого розвідника-снайпера 2 розвідувального відділення і розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти ВЧ НОМЕР_1 , звільненого наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16 січня 2023 року № 10-РС у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) і вважати таким, що справи та посаду здав та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 14 березня 2023 року позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністра оборони України від 04 березня 2022 року № 248/1210 наказано виплатити:

- щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 14 березня 2023 року у розмірі 523 % від посадового окладу;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку за вислугу років за період по 14 березня 2023 року.

Наказано виплатити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 премію за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01 по 14 березня 2023 року з розрахунку 30000,00 за повний місяць.

Наказано виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік, відповідно до пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяких інших осіб, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2016 року № 260, отримав.

Щорічна основна відпустка за 2021 рік використана у кількості 30 діб

Щорічна основна відпустка за 2022 рік використана у кількості 14 діб, наказано виплатити грошову компенсацію за 16 діб невикористаної відпустки.

Щорічна основна відпустка за 2023 рік не використана, наказано виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної відпустки.

Пунктом 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, перебіг строку для звернення суду з цим позовом розпочався у позивача 01 липня 2023 року та закінчився 02 жовтня 2023 року (з урахуванням вихідних днів).

До суду з цим позовом позивач звернувся через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 23 жовтня 2025 року, тобто через 2 роки 7 місяців, з пропуском тримісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 233 КЗпП України у спорах щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні. Для його поновлення як умову для відкриття провадження у справі заявник має пояснити, обґрунтувати причини його пропуску.

Починаючи з 14 березня 2023 року, позивач був обізнаний про належне йому до виплати при звільненні з військової служби грошове забезпечення.

Виплата грошового забезпечена не є виплатою, яка обумовлена звільненням працівника та про розмір якої працівнику стає відомо після одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий особі, яка її отримує. Отже, з дня отримання грошового забезпечення особою, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Суд критично ставиться до посилання представника позивача про те, що внаслідок ускладненого стану здоров`я, що супроводжується обмеженнями у фізичній та психоемоційній активності, позивач об`єктивно мав перешкоди своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представником позивача надано свідоцтво про хворобу від 12 січня 2023 року № 821, яким 18 Регіональна військово-лікарська комісія підтвердила, що поранення позивача, так, пов`язане із захистом Батьківщини. У свідоцтві про хворобу зазначено, що поранення позивач отримав 04 липня 2022 року, перебував на обстеженні та лікуванні з 04 липня 2022 року по 26 липня 2022 року, з 24 жовтня 2022 року по 18 листопада 2022 року, з 26 грудня 2022 року по теперішній час.

Представником позивача до суду не надано документального підтвердження, що позивач після звільнення з військової служби, тобто з 15 березня 2023 року, об`єктивно мав перешкоди своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав у зв`язку з ускладненням стану його здоров`я.

Посилання позивача на сподівання щодо добросовісного виконання своїх обов`язків відповідачем є незмістовними, оскільки у численній практиці Верховного Суду неодноразово, зокрема, у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі № 826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення залежало виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача.

Суд зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У цьому випадку, отримавши витяг з наказу про звільнення, грошовий атестат та будучи достовірно обізнаним з розміром виплачених сум, позивач мав можливість дізнатися про порушення його прав з підстав, викладених у позові. Крім того, позивач жодним чином не був обмежений у праві на звернення до відповідача у розсудливі строки з метою отримання інформації щодо механізму обрахунку його грошового забезпечення, тоді як позивач навіть не звернувся до відповідача, що свідчить про пасивну поведінку позивача.

Також суд зауважує, що представник позивача 01 жовтня 2025 року звернувся з позовною заявою в інтересах позивача до ВЧ НОМЕР_1 щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 03 грудня 2020 року по 14 березня 2023 року та сторона позивача погодилася з ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 360/1915/25 щодо оцінки судом поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом за період з 19 липня 2022 року по 14 березня 2023 року.

З урахуванням вказаного, підстави, зазначені представником позивача в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду визнаються судом неповажними.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вказане, позовна заява ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії підлягає поверненню внаслідок визнання судом вказаних в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду неповажними (випадок, передбачений частиною другою статті 123 КАС України).

Керуючись статтями 122, 123, 169 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, зазначені представником ОСОБА_1 адвокатом Єрьоміною Вікторією Анатоліївною у заяві про поновлення процесуального строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу до електронного кабінету за допомогою підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд».

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Кисіль