Справа № 460/6925/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2025 рокум. Рівне№460/6925/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася через свого представника до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в/ч НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 від 13.03.2025 року №254 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за недотримання в повній мірі вимог абзаців 2, 3, 4, 5 статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до несвоєчасного виконання офіцером відділу цивільно-військового співробітництва управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 розпорядження №Р-23066/Л та зобов`язати відповідальних посадових осіб Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити офіцеру відділу психологічної підтримки персоналу в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 щомісячну премію за березень 2025 року у повному від посадового окладу розмірі у передбаченому законодавством порядку.

Обґрунтовуючи свій позов, позивач зазначає про те, що відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 13.03.2025 №254 з 17.02.2025 по 22.02.2025 тимчасове виконання обов`язків начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було покладено на позивача, водночас зі змістом вказаного наказу позивач не ознайомлена. Зауважує, що в період тимчасового виконання обов`язків начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », позивач з об`єктивних причин не опрацювала отримане офіцером ОСОБА_3 розпорядження №P-23066Л щодо надання в термін до 20 лютого 2025 року відповіді на звернення громадянки, зокрема з тих підстав, що вказане розпорядження було доручено виконати саме офіцеру ОСОБА_3 , яка вийшла у відпустку з 17.02.2025 року та не доповіла начальнику про виконання чи невиконання розпорядження №Р-23066/Л. Позивач зауважує, що розпорядження №Р-23066/Л не було передано позивачу, яке до того ж було зняте з електронної бази надходжень офіцер ОСОБА_3 власним електронним ключем, а тому позивач не знала про його наявність. З огляду на вказане, позивач вважає наказ тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 13.03.2025 року №254 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду свій відзив, де в обґрунтування заперечень зазначає, що позивач визнає факт невиконання у встановлений строк розпорядження №Р-23066/Л, при цьому обґрунтовує порушення "значною завантаженістю". Вважає, що така причина не звільняє військовослужбовця від відповідальності за порушення вимог абз. 2 5 ст. 11 та ст. 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, зокрема в частині виконання наказів командування своєчасно та в повному обсязі. Окрім того зазначає, що згідно з нормами Дисциплінарного статуту ЗСУ, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо встановлення факту дисциплінарного проступку, водночас проведення службового розслідування є правом, а не обов`язком командування, при цьому у даному випадку було проведено службову перевірку відповідно до вказівки старшого органу військового управління ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якої видано відповідний наказ. Щодо вимог про виплату щомісячної премії зауважує, що питання преміювання належить до дискреційних повноважень командира, які реалізуються на підставі оцінки дисциплінарної, службової та професійної діяльності військовослужбовця, а абзацом третім пункту 4 Розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам прямо передбачено, що у разі накладення дисциплінарного стягнення "сувора догана" письмовим наказом командира, розмір щомісячної премії зменшується на 20% від установленого розміру, отже вимоги позивача в цій частині не відповідають правовому регулюванню. А відтак відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив та подав до суду свою відповідь на відзив, де в обґрунтування заперечень на доводи відповідача зазначає, у зв`язку з тим, що позивача не було належним чином повідомлено про необхідність опрацювати розпорядження №Р-23066/Л від 13.02.2025 року, крім того ОСОБА_3 зняла з бази надходжень електронного документообігу (СЕДО) дане розпорядження, ключ особистий не надала, свого власного електронного ключа позивача не мала/ не має, та в цей час нею виконувались свої прямі службові обов`язки щодо займаної посади (кожне звернення потребує якісного опрацювання, та часто попереднього перенаправлення до підпорядкованих підрозділів з метою всебічного вивчення, що несе за собою додаткові часові рамки, щодня надходить 20-30 звернень на відділ), з вказаних причин розпорядження не було виконане. Зазначає, що відповідачем не враховано причини та умови, які сприяли вчиненню даного правопорушення, а відтак відповідачем протиправно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани», з огляду на що, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 14.04.2025 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 14.04.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 17.04.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та 01.05.2025 подав до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив та подав 06.05.2025 до суду свою відповідь на відзив, у якій виклав заперечення щодо доводів відповідача викладених у його відзиві.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 07.02.2022 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Позивач перебувала на посаді офіцера відділу цивільно-військового співробітництва управління цивільно-військового співробітництва оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 20.03.2025 №79 з 20.03.2025 виключена зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

13 лютого 2025 року до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надійшло розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №Р-23066/Л щодо надання відповіді на звернення громадянки щодо отримання належних виплат за її загиблого чоловіка військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 . Виконання вимог вказаного розпорядження було покладено на капітана ОСОБА_3 (а.с. 17).

Відповідно до витягу з наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 17.02.2025 №48 тимчасове виконання обов`язків начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " покладено на майора ОСОБА_1 (позивача), офіцера відділу цивільно-військового співробітництва управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Майора ОСОБА_3 , офіцера відділу соціального супроводу управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в АДРЕСА_1 вважати такою, що вибула у додаткову відпустку за сімейними обставинами на 10 діб з 17 лютого по 26 лютого 2025 року.

05.03.2025 тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу заступника командувача Сухопутних військ ЗСУ до військової частини НОМЕР_1 надіслано звернення, з якого слідує, що інформація щодо виконання розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сухопутних № Р-23066/Л від 13.02.2025, яке було доручено посадовим особам військової частини НОМЕР_1 , відсутня. З метою з`ясування причин невчасного виконання наведеного вище розпорядження поставлено вимогу про призначення командиром військової частини НОМЕР_1 службової перевірки та прийняття рішення за наслідками такої перевірки (а.с. 16).

На виконання вимог розпоряджень начальника штабу - заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.03.2025 №765/в3/4201 та командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 05.03.2025 №32477, начальником служби геопросторової підтримки управління сил підтримки управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " проведена службова перевірка з метою з`ясування причин несвоєчасного виконання розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.02.2025 №Р-23066/Л (далі - розпорядження №P-23066/Л). З доповідної записки начальника служби геопросторової підтримки управління сил підтримки управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » слідує, що в ході проведення службової перевірки встановлено, що 13.02.2025 до оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшло розпорядження №Р-23066/Л щодо надання відповіді в термін до 20.02.2025 на звернення громадянки щодо отримання належних виплат за її загиблого чоловіка військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 . Виконання вимог розпорядження №Р-23066/Л, було покладено на тимчасово виконуючу обов`язки начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " майора ОСОБА_4 , яка відповідно до наказу від 17.02.2025 №48 з 17.02.2025 перебувала у відпустці за сімейними обставинами терміном 10 днів у зв`язку із смертю батька.

3 17.02.2025 по 22.02.2025 тимчасове виконання обов`язків начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 було покладено на офіцера відділу соціального супроводу управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " майора ОСОБА_5 (позивача).

Звернення громадянки було опрацьовано майором ОСОБА_6 та 01.03.2025 за належністю надіслане до військової частини НОМЕР_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 для надання відповіді. У зв`язку з тим, що майор ОСОБА_7 (позивач) приступила до виконання службових обов`язків за посадою 12.02.2025, та в період з 17 по 21.02.2025 виконувала обов`язки начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутністю, з поважних причин, решти особового складу управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", великою кількістю надходжень скарг, звернень, запитів від громадян, адвокатів, народних депутатів України, державних органів управління та громадських організацій, вказана вище військовослужбовець (позивач) не надала своєчасно відповідь на звернення громадянки, а відтак неналежно виконувала службові обов`язки, не забезпечила належний контроль та не виконала у визначені терміни вимоги розпорядження №P-23066/Л (а.с. 8-9).

За результатами проведеної перевірки, тимчасово виконуючим обов`язки командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », 13.03.2025 винесено наказ №254 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог абзаців 2, 3, 4, 5 статті 11, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", на підставі статі 45, 48, 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани (а.с. 5-6).

Не погодившись з таким наказом відповідача, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є наказ тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 13.03.2025 року №254 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за недотримання в повній мірі вимог абзаців 2, 3, 4, 5 статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до несвоєчасного виконання офіцером відділу цивільно-військового співробітництва управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 (позивачем) розпорядження №Р-23066/Л та зобов`язання відповідальних посадових осіб Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » нарахувати та виплатити позивачу щомісячну премію за березень 2025 року у повному від посадового окладу розмірі у передбаченому законодавством порядку.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ).

Відповідно до частини 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

За нормами частини 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 4 вступу, дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Згідно із частиною 1 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до частини 7 розділу І Статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до частини 4 статті 12 Дисциплінарного статуту керівники (начальники) регіональних (територіальних) органів і регіональних (територіальних) органів управління військових формувань, утворених відповідно до законів України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями користуються стосовно підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування.

Згідно із частиною 1 статті 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 48 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 56 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту передбачено, що командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами «а» - «ґ», а також пунктами «д» - «ж» (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.

Згідно із статтею 83 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини першої статті 84 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до частини першої статті 85 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно з приписами статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Згідно із частиною першою статті 87 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі - Порядок №608), визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу І Порядку №608 службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу VІІ Порядку №608 з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.

Під час службової перевірки встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни; не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки; наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка. У разі необхідності уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, за фактом якого проведено службову перевірку, та ступеня вини військовослужбовця за результатами службової перевірки може бути проведено службове розслідування.

Пунктом 3 Розділу VІІ Порядку №608 визначено, що службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира (начальника), у якому зазначаються відомості про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення. Строк проведення перевірки встановлюється з урахуванням мети, обсягу визначених завдань та кількості особового складу, який залучається. Письмове рішення командира (начальника) оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на документі (рапорті (доповіді)) про необхідність проведення перевірки або видання окремого доручення (доручення), розпорядження на її проведення.

Відповідно до пунктів 8, 9 Розділу VІІ Порядку №608, результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.

У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення.

З наявного в матеріалах справи звернення тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командувача Сухопутних військ ЗСУ суд встановив, що командиру військової частини НОМЕР_1 було доручено призначити службову перевірку щодо невиконання розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сухопутних №Р-23066/Л від 13.02.2025, яке було доручено посадовим особам військової частини НОМЕР_1 .

На виконання вимог розпоряджень начальника штабу-заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.03.2025 №765/в3/4201 та командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 05.03.2025 №32477, начальником служби геопросторової підтримки управління сил підтримки управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " проведена службова перевірка з метою з`ясування причин несвоєчасного виконання розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.02.2025 №Р-23066/Л (далі - розпорядження №P-23066/Л). З доповідної записки начальника служби геопросторової підтримки управління сил підтримки управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » слідує, що в ході проведення службової перевірки було встановлено, що 13.02.2025 до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надійшло розпорядження №Р-23066/Л щодо надання відповіді в термін до 20.02.2025 на звернення громадянки щодо отримання належних виплат за її загиблого чоловіка військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 . Виконання вимог розпорядження №Р-23066/Л було покладено на тимчасово виконуючу обов`язки начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " майора ОСОБА_8 , яка відповідно до наказу від 17.02.2025 №48 з 17.02.2025 перебувала у відпустці за сімейними обставинами терміном 10 днів у зв`язку із смертю батька.

3 17.02.2025 по 22.02.2025 тимчасове виконання обов`язків начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 , було покладено на офіцера відділу соціального супроводу управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " майора ОСОБА_9 (позивача). Звернення громадянки було опрацьовано майором ОСОБА_10 та 01.03.2025 за належністю надіслане до військової частини НОМЕР_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 для надання відповіді.

У зв`язку з тим, що майор ОСОБА_11 (позивач) приступила до виконання службових обов`язків за посадою 12.02.2025 та в період з 17 по 21.02.2025 виконувала обов`язки начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутністю, з поважних причин, решти особового складу управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", великою кількістю надходжень скарг, звернень, запитів від громадян, адвокатів, народних депутатів України, державних органів управління та громадських організацій, вказана вище військовослужбовець (позивач) не надала своєчасно відповідь на звернення громадянки, а відтак неналежно виконувала службові обов`язки, не забезпечила належний контроль та не виконала у визначені терміни вимоги розпорядження №P-23066/Л.

Позивач в обґрунтування своїх заперечень щодо проведеної перевірки зазначає, що службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира, водночас будь-якого рішення щодо позивача про проведення службової перевірки відповідачем не приймалось.

Щодо таких доводів позивача суд зазначає, що дійсно пунктом 3 Розділу VІІ Порядку №608 визначено, що службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира (начальника), у якому зазначаються відомості про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення. При цьому з доповідної записки начальника служби геопросторової підтримки управління сил підтримки управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » слідує, що службова перевірка проведена на виконання вимог розпоряджень начальника штабу-заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.03.2025 №765/в3/4201 та командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 05.03.2025 №32477, що свідчить про безпідставність посилань позивача на відсутність рішення командира про проведення службової перевірки.

Окрім цього суд зауважує, що доповідна записка відповідає вимогам пункту 9 Розділу VІІ Порядку №608, зокрема в ній зазначено підстави та мету проведення службової перевірки, службову особу, яка її проводила, вжиті заходи та отримані результати, з посиланням на пояснення позивача та майора ОСОБА_12 .

Зокрема, у матеріалах справи наявний бланк отримання пояснень від 06.03.2025 офіцера відділу соціального супроводу управління ЦВС штабу ОСОБА_3 , в яких ОСОБА_3 зазначила, що відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2025 №48 їй була надана відпустка за сімейними обставинами терміном на 10 діб. Враховуючи великий обсяг покладених завдань на підрозділ, визначених Положенням управління цивільно-військового співробітництва штабу, функціональними обов`язками, великою кількістю надходжень для опрацювання до управління цивільно-військового співробітництва штабу скарг, звернень, запитів від громадян, адвокатів, народних депутатів України, державних органів громадських організацій та громадських організацій звернення заявниці не було вчасно опрацьовано. 01.03.2025 дана скарга за належністю була надіслана до військової частини НОМЕР_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 для надання відповіді заявниці.

Позивач в своїй позовній заяві звертає увагу, що службова перевірка проводилась без повідомлення позивача про її проведення та без відібрання пояснень позивача. Водночас як зазначає позивач, на прохання ОСОБА_13 , позивач перекинула власні пояснення через мережу WhatsApp, що свідчить про те, що характер та обставини вчинення правопорушення належним чином відповідачем не встановлені.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до абзацу 4 пункту 6 Розділу VІІ Порядку №608 проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Так, Розділом ІV Порядку №608 визначено повноваження осіб під час службового розслідування. Зокрема, пунктом 2 Розділу ІV Порядку №608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, мають право, серед іншого: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані).

Отже, вказана норма Порядку №608 презюмує право особи, яка проводить службове розслідування отримувати письмові пояснення та не передбачає такого обов`язку. Вказане також спростовується тим, що відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку №608, до обов`язку особи, яка проводить службове розслідування не відноситься обов`язкове відібрання пояснення в ході службового розслідування (перевірки).

Таким чином, законодавство не містить положень про те, що невідібрання пояснення автоматично є підставою для визнання перевірки незаконною або для скасування дисциплінарного стягнення. З огляду на положення законодавства, відібрання пояснень - це гарантія права військовослужбовця на захист, але не інструмент уникнення відповідальності за доведене правопорушення.

В свою чергу відповідно до судової практики у дисциплінарних спорах підтверджено, що головне значення має наявність факту порушення і доведеність вини, а не формальні процедурні зауваження, які не вплинули на об`єктивність перевірки.

Відповідно до судової практики, а саме правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616, судом касаційної інстанції також зазначено, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Водночас суд враховує ту обставину, що доповідна записка все ж містить посилання на надані позивачем пояснення щодо питання відпрацювання звернення громадянки, яке надійшло до штабу в/ч НОМЕР_1 13.02.2025, які відповідають змісту пояснень, наданих позивачем до її позовної заяви (а.с. 12-13). Зокрема, у своїх письмових поясненнях позивач зазначила, що у період з 17 до 21 лютого (включно) виконувала обов`язки начальника управління ЦВС штабу в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю інших офіцерів управління ЦВС. У вказаних поясненнях позивач також зазначила, що на управління ЦВС штабу в/ч НОМЕР_1 щодня надходить не менше як 20-30 звернень як за напрямком соціального супроводу так і ЦВС, окрім інших скарг та звернень громадян, адвокатів тощо, а кожне звернення потребує якісного опрацювання та часто попереднього перенаправлення до підпорядкованих підрозділів з метою всебічного вивчення, що несе за собою додаткові часові витрати. Станом на 05.03.2023 ВЧ НОМЕР_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 були надіслані розгорнуті відповіді на адресу заявниці, час надання відповідей знаходиться в межах норм чинного законодавства України.

Отже, у вказаних поясненнях позивач підтверджує, що в період з 17 до 21 лютого (включно) вона тимчасово виконувала обов`язки начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та у зв`язку з великим надходженням звернень, заява громадянки, яка надійшла до штабу в/ч НОМЕР_1 13.02.2025, станом на 05.03.2025 була розглянута ВЧ НОМЕР_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 з наданням розгорнутих відповідей.

При цьому суд звертає увагу, що вказані пояснення позивача не містять посилань на її необізнаність про наявність розпорядження №Р-23066/Л від 13.02.2025 про надання відповіді на звернення громадянки в термін до 20.02.2025, як і того, що у позивача була відсутня технічна можливість щодо вчасного виконання такого розпорядження та надання відповіді на звернення в термін до 20.02.2025, у зв`язку з покладенням на позивача тимчасових обов`язків начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та відповідно виконання функціональних обов`язків у зв`язку з прийняттям такої посади. З огляду на вказане, суд відхиляє доводи позивача про те, що позивача не було належним чином повідомлено про необхідність опрацювати розпорядження №Р-23066/Л від 13.02.2025 року та про неможливість такого опрацювання, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 нібито зняла з бази надходжень електронного документообігу (СЕДО) дане розпорядження та позивачу було невідомо про його наявність, оскільки такі твердження позивача не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням висновків проведеної службової перевірки оформленої доповідною запискою начальника служби геопросторової підтримки управління сил підтримки управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тимчасово виконуючим обов`язки командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було винесено наказ №254 від 13.03.2025, яким позивача за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог абзаців 2, 3, 4, 5 статті 11, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", на підставі статі 45, 48, 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України", притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - "сувора догана".

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 09 грудня 2019 року у справі №813/3820/17, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинно містити інформацію про час, місце, суть допущеного працівником дисциплінарного проступку та положення (пункти) Посадової інструкції, а саме чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення й час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Суд зазначає, що наказ №254 від 13.03.2025 містить посилання на обставини, виявлені в ході проведення службової перевірки та підстави прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності з посиланням на норми Закону, отже у суду відсутні підстави вважати такий наказ протиправним та прийнятим з порушенням вимог норм чинного законодавства України.

Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України встановлені загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

За приписами статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

При цьому суд зазначає, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, на військовослужбовця може бути накладено владою командира дисциплінарне стягнення, яке може бути оголошено або особисто, або у письмовому наказі (розпорядженні), або на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

З матеріалів службового розслідування слідує, що позивач неналежно виконала свої службові обов`язки, а саме тимчасово виконуючи обов`язки начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у період з 17 по 21 лютого 2025 року, не виконала розпорядження начальника штабу-заступника командувача Сухопутних військ ЗСУ від 13.02.2025 №Р-23066/Л про надання відповіді на звернення громадянки в строк до 20.02.2025, у зв`язку з тимчасовим покладенням на неї таких обов`язків, оскільки приймаючи таку посаду позивач повинна була неухильно дотримуватись покладених на неї обов`язків та несе повну відповідальність за виконання/невиконання всіх функцій та обов`язків, передбачених посадою, на яку її тимчасово призначили.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що матеріалами службової перевірки доведено наявність дисциплінарного проступку у діях позивача, що полягає у неналежному виконанні службових обов`язків та не забезпеченні своєчасного виконання вимог розпорядження №P-23066/Л, у зв`язку з покладенням на позивача тимчасових обов`язків начальника управління цивільно-військового співробітництва штабу управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та відповідно виконання функціональних обов`язків у зв`язку з прийняттям такої посади.

Водночас суд не бере до уваги доводи позивача, наведені в позовній заяві, а також у відповіді на відзив про те, що до неї застосоване суворе дисциплінарне стягнення, без дотримання послідовності.

Так, в силу вимог статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Таким чином, при обранні виду дисциплінарного стягнення командир реалізує свої дискреційні повноваження, з огляду на що суд не вправі втручатись у здійснення ним вказаних повноважень та перебирати на себе відповідні функції.

Дисциплінарний статут ЗСУ не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, що в свою чергу наділяє уповноважену особу певною дискрецією у визначенні виду стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку. Така позиція викладена Верховним Судом в постанові від 18 лютого 2021 року по справі №1.380.2019.000616, в постанові від 09 грудня 2020 року по справі №804/3564/17 та постанові від 10 квітня 2019 року по справі №813/3020/16.

У рішеннях по справах Клас та інші проти Німеччини, Фадєєва проти Росії, Єрузалем проти Австрії Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено наявність правових та фактичних підстав для прийняття оскаржуваного наказу від 13.03.2025 року №254 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача, в якому відповідач навів обґрунтовані підстави та мотиви для прийняття такого наказу, а тому такий наказ є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну премію за березень 2025 року у повному від посадового окладу розмірі у передбаченому законодавством порядку, то суд зазначає таке.

Виплата премії військовослужбовцям є складовою грошового забезпечення та здійснюється відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 1 розділу XVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Абзацом 2 пункту 4 розділу XVI Порядку № 260 передбачено, що при порушенні військової дисципліни військовослужбовцями під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії здійснюється в таких розмірах у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "сувора догана", оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму від чотирьох до семи прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що позбавлення військовослужбовців премій, додаткових винагород ставиться у залежність від скоєння ними дисциплінарних правопорушень та/або накладення дисциплінарних стягнень та належить до дискреційних повноважень командира військової частини та реалізується з урахуванням особистого внеску військовослужбовця в загальні результати служби.

У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи що до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, у задоволенні похідної вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну премію за березень 2025 року слід відмовити.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено суду правомірність та обґрунтованість прийнятого наказу, а тому враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, враховуючи вимоги законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

5. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову позивача до суб`єкта владних повноважень, а відповідач не подав до суду доказів понесення будь-яких судових витрат, суд вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 );

Відповідач: Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК