Справа № 600/3032/25-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/3032/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Якобишена Тетяна Дмитрівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач ), з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати протокол комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20 травня 2025 року № 21 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;

зобов`язати Другий відділ (м. Сокиряни) ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідач протиправно відмовив йому в наданні відстрочки, оскільки він належить до категорії осіб які на підставі пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є усиновлювачем, на утриманні якого перебуває дитина, яка до моменту усиновлення була дитиною, позбавленою батьківського піклування.

Ухвалою суду від 27.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач, не погоджуючись із поданим позовом, подав до суду відзив, в якому вказував, що позивач не належить до категорії осіб, які відповідно до п. 8 ч. 1 ст. Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, оскільки ОСОБА_2 (до внесення змін в актовий запис ОСОБА_3 ) до усиновлення її позивачем не була дитиною - сиротою, або дитиною, позбавленою батьківського піклування.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що він надав відповідачу всі підтверджуючі документи, що він є усиновлювачем дитини, яка до моменту усиновлення мала статус дитини, позбавленої батьківського піклування та на даний час не досягла 18 років, а відтак, має право на відстрочку відповідно до п. 8 ч. 1 ст. Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Ухвалою суду від 14.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд продовжив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2011 у справі 2о/2218/498/11 задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Усиновлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку с. Колом`є Славутського району, Хмельницької області Василікою А.П. та ОСОБА_4 . Дитину записати, як ОСОБА_2 , дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження - Чернівецька область, Сокирянський район, с. Вашківці. Батьками дитини записати: батько - ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 №2/010 від 14.03.2022 позивачу було надано відстрочку від військової служби під час мобілізації відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

15.05.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою для продовження відстрочки від військової служби під час мобілізації відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", до якої долучено пакет документів, а саме: копію паспорта позивача, копію паспорта дружини ОСОБА_4 , копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , довідку про склад сім`ї, висновок виконавчого комітету Хмельницької міської ради про доцільність усиновлення ОСОБА_3 та доцільність його інтересам дитини, висновок про можливість громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_4 бути усиновителями від 12.08.2011 №334, копію заяви про усиновлення, копію рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2011 у справі 2о/2218/498/11.

Рішенням комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленим протоколом №21 від 20.05.2025, позивачу відмовлено в наданні відстрочки, оскільки ОСОБА_2 до моменту усиновлення не була дитиною-сиротою або дитиною позбавленою батьківського піклування.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з положеннями ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 6 ст.2 Закону №2232-XII встановлено, зокрема, такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Абзацом 13 ч.1 ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_7 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 строк дії воєнного часу продовжувався та діє на час виникнення спірних правовідносин.

Також Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по даний час.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з ч.11 ст.38 Закону №2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Частиною 1 ст.39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ст.2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №3543-XII мобілізаційна підготовка та мобілізація здійснюються на основі таких принципів: централізоване керівництво; завчасність; плановість; комплексність і погодженість; персональна відповідальність за виконання заходів щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації; додержання прав підприємств, установ і організацій та громадян; гарантована достатність; наукова обґрунтованість; фінансова забезпеченість.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, ч.3 ст.22 Закону №3543-XII встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з ч.5 ст.22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

При цьому, ст.23 Закону №3543-XII визначений вичерпний перелік підстав для надання деяким категоріям військовозобов`язаних відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. У кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову або підпадають під умови відстрочки від призову, необхідно надати той обсяг документів, який підтвердить існування обставин, достатніх для того, щоб уповноважений суб`єкт владних повноважень міг прийняти відповідне рішення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років.

Пунктом 5 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII встановлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що Законом №3543-XII визначений перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації є вичерпний та у кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову, або підпадають під умови відстрочки слід надати той обсяг документів, який підтвердить існування обставин, достатніх для того, щоб уповноважений суб`єкт владних повноважень міг прийняти відповідне рішення.

18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560), який серед іншого визначає також алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Відповідно до пунктів 56 та 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (пункт 59 Порядку №560).

Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини 1, пунктах 3, 4, 5 частини 3 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено також додаток 5 до Порядку №560, яким є Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (Додаток 5 до Порядку №560) частина перша статті 23 Закону 8) усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років: для усиновлювачів - рішення суду про усиновлення.

Так, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідач із заявою для продовження відстрочки від військової служби під час мобілізації відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", до якої долучено пакет документів, а саме: копію паспорту позивача, копію паспорту дружини ОСОБА_4 , копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , довідку про склад сім`ї, висновок виконавчого комітету Хмельницької міської ради про доцільність усиновлення ОСОБА_3 та доцільність його інтересам дитини, висновок про можливість громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_4 бути усиновителями від 12.08.2011 №334, копію заяви про усиновлення, копію рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2011 у справі 2о/2218/498/11.

Проте, рішенням комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленим протоколом №21 від 20.05.2025, позивачу відмовлено в наданні відстрочки, оскільки ОСОБА_2 до моменту усиновлення не була дитиною-сиротою або дитиною позбавленою батьківського піклування.

Щодо доводів відповідача, що позивачем до поданої заяви щодо надання відстрочки, не надано рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13.01.2005 №2342-IV (в редакції, яка діяла на момент усиновлення позивачем ОСОБА_3 , а саме 06.12.2011) визначено, що:

дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки;

діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов`язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти.

Судом встановлено, що позивачем до заяви про надання відстрочки додано, зокрема копію рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2011 у справі №2о/2218/498/11 про усиновлення ОСОБА_2 .

Із вказаного рішення суду встановлено, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) перебувала у Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини "Берізка" на повному державному забезпеченні, де до неї ніхто не навідується і не цікавиться нею.

Частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначене рішення суду набрало законної сили та встановлені ним обставини у розумінні ч.4 ст.78 КАС України мають преюдиційне значення для вирішення даної справи.

При цьому, у рішеннях ЄСПЛ від 28.11.99 р. по справі "Brumarescu v. Romania" та від 24.07.2003 по справі "Ryabykh v. Russia" Європейським судом зазначено, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Відповідно до ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Суд також враховує наявну у справі нотаріально засвідчену 28.04.2011 заяву біологічної матері усиновленої ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_5 , яка надала згоду на усиновлення її доньки ОСОБА_3 , будь яким громадянином, з присвоєнням їй прізвища, по батькові усиновителя, а також на внесення відповідних змін в актовий запис про її народження.

Так, подання біологічної матері нотаріально засвідченої заяви про надання згоди на усиновлення дитини будь-яким громадянином, із записом усиновлювача матір`ю/батьком дитини та внесенням відповідних змін до актового запису про народження (щодо прізвища, по батькові), фактично означає її відмову від дитини.

Поряд з цим суд зазначає, що в законодавстві не використовується термін "відмова від дитини", однак у цивільно-правовому та сімейно-правовому контексті така заява матері є добровільним волевиявленням, що має наслідком юридичну відмову від батьківських прав та обов`язків щодо дитини на користь усиновлювача.

Подання вказаної заяви фактично є: 1). Безумовною та вільною згодою на усиновлення у розумінні статті 217 Сімейного кодексу України (СК України); 2). Юридичною підставою для припинення особистих немайнових та майнових прав і обов`язків біологічної матері щодо дитини (стаття 232 СК України) з моменту набрання законної сили рішенням суду про усиновлення; 3). Підставою для реєстрації дитини як такої, що підлягає усиновленню, оскільки мати добровільно відмовляється від подальшого виховання дитини та передає її на виховання в іншу сім`ю.

Вказані вище обставини справи в сукупності, дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 до моменту її усиновлення була дитиною позбавленою батьківського піклування.

Таким чином, з наданих до заяви документів відповідач цілком міг встановити, що усиновлена дитина є дитиною, позбавленої батьківського піклування.

Окрім того, суд звертає увагу, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу вже надавалась відстрочка на підставі п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як усиновителю, на утриманні якого перебувають діти - сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років. Вказана обставина підтверджується довідкою виданою відповідачем від 14.03.2022 №2/01.

Враховуючи вище викладене, позивач на підставі п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а відтак, має право на відстрочку.

Таким чином, позивачем доведено наявність підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

При цьому, що стосується посилань відповідача, щодо ненадання позивачем рішення про надання статусу дитині, про позбавлення батьківського піклування до усиновлення, то суд вважає їх безпідставними, оскільки аналіз Додатку 5 постанови КМУ від 16.05.2024 №560 дозволяє дійти висновку, що для отримання відстрочки саме усиновлювачу, останнім має бути надано рішення суду про усиновлення, що позивачем було здійснено.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку щодо протиправності та необхідності скасування протоколу комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.05.2025 №21 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

З огляду на вказані обставини справи, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1211,20 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати протокол комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.05.2025 № 21 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 КАС України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя В.О. Григораш