Справа № 295/8023/25
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/8023/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Зосименко О.М.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

05 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення серії ДП18 № 746337 від 04.06.2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 746337 від 04.06.2025 року, винесену інспектором поліції Ковальчуком О.Ю., скасовано в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 121 КУпАП і справу про адміністративне правопорушення в цій частині закрито.

У решті постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 746337 від 04.06.2025 року, винесену інспектором поліції Ковальчуком О.Ю., залишено без змін.

У задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати, прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення частково незаконного рішення.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також враховуючи відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участі, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

04.06.2025 року інспектором поліції Ковальчуком О.Ю. складено постанову серії ДП18 № 746337 від 04.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП.

За змістом оскаржуваної постанови, позивач 12.05.2025 року о 10 год. 45 хв., рухаючись в місті Житомир по вул. С.Параджанова, здійснював керування автомобілем марки CHRYSLER д.н.з. НОМЕР_1 без полісу обов`язкового страхування власників наземних ТЗ, не користувався ременем безпеки та зі встановленими показчиками світлових поворотів, які не відповідають стандартам, чим допустив порушення п. 2.3в, 31.4.3а, 2.1г ПДР України.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про недостатність доказової бази для встановлення вини позивача у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні акт огляду транспортного засобу, висновки експертизи чи інших документи, які б підтвердили переобладнання автомобіля марки CHRYSLER д.н.з. НОМЕР_1 .

При цьому, суд першої інстанції не віднайшов підстав для задоволення позову в частині притягнення позивача до адміністративного відповідальності за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки позивач доказів наявності у нього чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на момент складення оскаржуваної постанови серії ДП18 № 746337 від 04.06.2025 року суду не надав.

Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, відзначає наступне.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції, враховуючи приписи ст. 308 КАС України, надає оцінку виключно висновкам суду першої інстанції в частині вимог щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, та страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного, засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пункт 21.4. цього Закону передбачає, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Крім того, виходячи з приписів ст. ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 2.1.г, 2.4 Правил дорожнього руху, Відповідач має право перевіряти наявність у Позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Частиною 1 статті 126 КУпАП, визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до інформації із централізованої бази даних МТСБУ, станом на 12.05.2025 року, 04.06.2025 року, 23.06.2025 року поліс на транспортний засіб марки CHRYSLER з номерним знаком НОМЕР_1 був відсутній.

При чому, факт відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачем не заперечувався ні в доводах позовної заяви, ні в доводах апеляційної скарги.

Наразі, позивач свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення, який кваліфікований за ч. 1 ст. 126 КУпАП, не визнає, посилаючись на відсутність законних підстав у працівників поліції для перевірки наявності у нього полісу обов`язкового страхування, оскільки факт порушення ним правил дорожнього руху зафіксовано не було, а тому вимога пред`явити страховий поліс була незаконною.

Позивач як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі визнає факт своєї відмови у пред`явленні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте вказує на протиправність спірної постанови, оскільки зупинка Позивача була безпідставною.

Так, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Крім того, п.1.3 Правил дорожнього руху , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обов`язок водія мати при собі страховий поліс також встановлено п. 2.1(ґ) ЗУ «Про Правила дорожнього руху», затвердженого постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року.

Випадки пред`явлення для перевірки страхового полісу (сертифікату) передбачено ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до вимог якої, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З наведеного вбачається два випадки, коли працівники підрозділів Національної поліції мають право здійснювати контроль за наявністю страхових полісів: 1) при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та 2) при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже було встановлено судом в ході розгляду справи та вбачається з матеріалів справи, причиною зупинки транспортного засобу позивача було те, що працівники патрульної поліції, рухаючись позаду транспортного засобу позивача, виявили факт обладнання автомобіля марки CHRYSLER д.н.з. НОМЕР_1 показчиками світлових поворотів, які не відповідають стандартам, що є порушенням п. 2.3в, 31.4.3а, 2.1г ПДР України, а також перевірили вказаний транспортний засіб по базі та виявили відсутність зареєстрованого в системі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Тобто, факт зупинки автомобіля позивача був здійснений правомірно.

Також, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, сформульовану у постанові 21 листопада 2018 р. у справі №465/6677/16-а (адміністративне провадження №К/9901/15441/18), де Верховний Суд, пославшись на приписи статті 53 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов висновку про право посадових осіб відповідних підрозділів Національної поліції здійснювати перевірку документів водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та обов`язку водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс, як це передбачено підпунктами 2.1, 2.4 ПДР. Будь-яких додаткових умов для реалізації представником поліції зазначеного службового повноваження та водієм транспортного засобу - зазначеного обов`язку, діюче законодавство не встановлює.

Таким чином, наданими відповідачем доказами підтверджено наявність законних причин для зупинки транспортного засобу позивача й відповідно доказів на спростування вказаного, позивачем суду не надано.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17 притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Водночас, судова колегія враховує факт наявності у позивача статусу учасника бойових дій, однак зауважує, що згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказане не дає підстав для віднесення останнього до кола осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а надає лише право користування пільгами при сплаті розміру страхового платежу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2025 року в оскаржуваній частині.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.