Справа № 640/32363/21
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 рокусправа № 640/32363/21

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 23.09.2021 №858-о про звільнення ОСОБА_1 начальника дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві через скорочення штатів;

- поновити ОСОБА_1 з 28.09.2021 на посаді начальника дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві, яку він обіймав до незаконного звільнення, та врахувати період з 28.09.2021 по день поновлення на посаді як вимушений прогул з врахуванням його у трудовий стаж;

- стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.09.2021;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.12.2021 відкрите спрощене провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

28.01.2022 ОСОБА_1 подав до Окружного адміністративного суду м.Києва заяву про зміну предмету позову, у якій позивач просив:

- змінити дату звільнення в наказі Головного управління ДФС у м.Києві від 23.09.2021 №858-о про звільнення ОСОБА_1 начальника дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м.Києві через скорочення штатів з 28.09.2021 на 15.12.2021 та врахувати період з 28.09.2021 по 15.12.2021 у календарний (трудовий) стаж.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Ухвалою від 24.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/32363/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.05.2025 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Позовні вимоги, з урахуванням зміни предмета спору, обґрунтовані тим, що із 26.08.2004 позивач проходив службу в податковій міліції на посадах слідчого, старшого слідчого, начальника відділу ДФС України, із 28.07.2021 на посаді начальника дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві.

23.09.2021 наказом Головного управління ДФС у м. Києві № 858-0 начальник дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_1 звільнений через скорочення штатів.

Однак, відповідно до медичних висновків № 34HB-CX6E-КKTM-H733 від 24.09.2021, № KBPЕ-P552-TH25-HPB47 від 28.09.2021, № 5H4P-XХА3-Т9М3-93РK, від 01.10.2021 та № 4H7X-XM73-6KAC-37KС від 05.10.2021 позивач звільнений від роботи у зв`язку з хворобою у період з 24 вересня 2021 по 08 жовтня 2021.

Не зважаючи на це, 28.09.2021 відповідно до наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 23.09.2021 № 858-0, Відповідачем безпідставно, у порушення законодавства Позивача, під час тимчасової непрацездатності, звільнено з посади та податкової міліції в запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом г Положення (через скорочення штатів).

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності, крім звільнення за пунктом 5 цієї статті, за яким передбачено звільнення працівника у випадку нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Стверджує, що звільнення за таких обставин позивача з посади та податкової міліції Головного управління ДФС у м. Києві, під час тимчасової непрацездатності, тобто з підстав не передбачених законом та з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність його звільнення та тягне за собою поновлення його порушених прав.

15.12.2021 відповідно до Наказу №98-к позивача ОСОБА_1 прийнято на службу до Бюро економічної безпеки України на посад старшого детектива другого відділу детективів управління захисту економіки у фіскальній сфері Департаменту детективів, як переможця конкурсу, з 16.12.2021.

У зв`язку з цим змінився предмет позову, тому спірним питанням є дата звільнення та зарахований стаж трудової діяльності з 28.09.2021 по 15.12.2021.

Із вказаних підстав просив суд задовольнити позов.

Відповідач не скористався правом подання відзиву.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Із 26.08.2004 ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції на посадах слідчого, старшого слідчого, начальника відділу ДФС України, із 28.07.2021 - на посаді начальника дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві.

23.09.2021 наказом Головного управління ДФС у м. Києві № 858-0 начальник дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_1 звільнений через скорочення штатів з 28 вересня 2021.

Відповідно до медичного висновку № 34HB-CX6E-КKTM-H733 від 24.09.2021 позивач звільнений від роботи у зв`язку з хворобою у період з 24 вересня 2021 по 28 вересня 2021.

Відповідно до медичного висновку № KBPЕ-P552-TH25-HPB47 від 28.09.2021 позивач звільнений від роботи у зв`язку з хворобою у період з 28 вересня 2021 по 01 жовтня 2021.

Відповідно до медичного висновку № 5H4P-XХА3-Т9М3-93РK, від 01.10.2021 позивач звільнений від роботи у зв`язку з хворобою у період з 01 жовтня 2021 по 05 жовтня 2021.

Відповідно до медичного висновку № 4H7X-XM73-6KAC-37KС від 05.10.2021 позивач звільнений від роботи у зв`язку з хворобою у період з 05 жовтня 2021 по 08 жовтня 2021.

Всі листки непрацездатності подані лікарем в електронному вигляді до єдиної центральної бази і бухгалтерія та управління персоналом мало прямий доступ до вказаних документів. Крім того, перебуваючи на лікарняному ОСОБА_1 повідомив свого безпосереднього керівника про непрацездатність.

Проте незважаючи на тимчасову непрацездатність позивач був звільнений з роботи із 28 вересня 2021, у період його тимчасової непрацездатності.

Вважаючи таке звільнення протиправним, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку обґрунтованості позову, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 6 ст. 43 Конституції України встановлює, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок проходження служби працівниками податкової міліції регулюється Податковим кодексом України, постановою Кабінету Міністрів України «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» від 30.10.1998 № 1716 (далі - Постанова № 1716), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

Пунктом 1 Постанови № 1716 встановлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням № 114.

Відповідно до змісту п. 8 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Загальний порядок вивільнення працівників у випадках змін в організації виробництва і праці визначений нормами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Суд зазначає, що за приписами частини третьої статті 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП.

Конституційний Суд України зазначив, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів. Положеннями частини третьої статті 40 КЗпП закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини та не суперечать Конституції України.

Отже, пряма заборона на звільнення у період тимчасової непрацездатності, закріплена у частині третій статті 40 КЗпП, є самостійною гарантією, яку не варто ототожнювати з підставами звільнення. Іншими словами, звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, за наявності на те законних підстав для звільнення (як-то порушення умов трудового договору, закінчення строку трудового договору тощо), свідчить про порушення гарантії, передбаченої частиною третьою статті 40 КЗпП, а не про відсутність законних підстав для звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 1.380.2019.004407.

Приписами частини першої статті 235 КЗпП передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 205/4196/18 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що в разі порушення гарантії, встановленої частиною третьою статті 40 КЗпП, негативні наслідки необхідно усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).

Відтак, ураховуючи, що спірний наказ Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про звільнення позивача є правомірним, проте його звільнено 28 вересня 2021 року, тобто у період його тимчасової непрацездатності, порушення прав позивача може бути усунено судом шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності 09 жовтня 2021 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2025 у справі № №260/9387/23.

Оскільки дата звільнення є останнім робочим днем, відтак до трудового стажу позивача період з 29.09.2021 до 09.10.2021 буде зарахований в силу закону і не потребує судового рішення.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів, оцінивши докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

За правилами ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Змінити у наказі Головного управління ДФС у м.Києві () від 23.09.2021 №858-о «По особовому складу податкової міліції» дату звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з посади начальника дев`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань за п 64 пп. «г» (через скорочення штатів) з «28 вересня 2021 року» на «09 жовтня 2021 року».

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна