Справа № 140/1764/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 140/1764/25 пров. № А/857/25737/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м.Луцьк) у справі №140/1764/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування позивачу «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» за 2015, 2016, 2017 роки; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату «грошової допомоги на оздоровлення» за 2015, 2016, 2017 роки з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення»; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування позивачу «індексації грошового забезпечення» при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» за 2018, 2019, 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу «грошової допомоги на оздоровлення» за 2018, 2019, 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки з урахуванням «індексації грошового забезпечення».

Позов обґрунтовує тим, що проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 07.02.2020 №70-ОС його було звільнено, виключено зі списків особового складу та усіх видів грошового забезпечення з 07.02.2020. Вказав, що йому стало відомо, що відповідач протиправно не враховував, зокрема: при обрахунку розміру «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017 роки, - «щомісячну додаткову грошову винагороду» та «індексацію грошового забезпечення», а за 2018, 2019, 2020 роки, - «індексацію грошового забезпечення»; при обрахунку розміру «одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», - «індексацію грошового забезпечення»; при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, - «індексацію грошового забезпечення». Водночас, як було встановлено, виплату індексації грошового забезпечення відповідач проводив не в повному обсязі та рішеннями Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2022 у справі № 140/6034/21, від 30.10.2024 у справі № 140/18095/23 поновлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення в повному обсязі. Виплату належної позивачу індексації грошового забезпечення в повному обсязі було здійснено 15.06.2022 та 22.11.2024, проте перерахунок спірних виплат здійснено не було. Вважає, що вищезазначені дії відповідача призвели до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату «грошової допомоги на оздоровлення» за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, «одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби», а також грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2015 року, у квітні 2016 року та в березні 2017 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у вересні 2015 року, у квітні 2016 року та в березні 2017 року, з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2015 року, у квітні 2016 року, в березні 2017 року, у жовтні 2018 року, у грудні 2019 року, в лютому 2020 року, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки без врахування індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у вересні 2015 року, у квітні 2016 року, в березні 2017 року, у жовтні 2018 року, у грудні 2019 року, в лютому 2020 року, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що індексація грошового забезпечення не є складовою місячного грошового забезпечення, а отже не може бути включена до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2020, не підлягає включенню до обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 та перебував на грошовому забезпеченні у відповідача.

07.02.2020 наказом №70-ОС командира в/ч НОМЕР_1 позивача звільнено, виключено зі списків особового складу та усіх видів грошового забезпечення з 07.02.2020.

При звільненні позивачу не було виплачено належне йому грошове забезпечення у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися за захистом свої прав до суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2022 у справі №140/6034/21 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) задоволено частково, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 у справі №140/6034/21 скасовано; адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, виходячи з розрахунку місяця, в якому відбулось підвищення, квітень 2009 року та положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі № 140/18095/23 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 07.02.2020. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 07.02.2020 відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі №140/18095/23 апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/18095/23 в частині покладення на Військову частину НОМЕР_1 обов`язку здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 07.02.2020 відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а також в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині постанову, якою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в розмірі 4443 грн. 25 коп. в місяць за період з 01.03.2018 по 07.02.2020 відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; у решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/18095/23 залишено без змін.

Виплату належної позивачу індексації грошового забезпечення в повному обсязі було здійснено 15.06.2022 та 22.11.2024, проте перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки здійснено не було.

Вважаючи таку поведінку відповідача протиправною, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон №2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Абзацами 1, 2 ч. 4 статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 5 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року за №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Зі змісту Постанови №889 вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Наведене відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Таким чином, колегія суддів вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода включається до складу грошового забезпечення, з якого обраховується грошова допомога на оздоровлення.

З особистих карток грошового забезпечення вбачається, що позивачу виплачувалася щомісячна додаткова грошова допомога в період з лютого по грудень 2016 року, з січня по грудень 2017 року, з січня по березень 2018 року, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.

Водночас, відповідно до особистих карток грошового забезпечення за 2015, 2016, 2017 рр., у вересні 2015 року позивачу була виплачена допомога на оздоровлення у сумі 2 971,35 грн, у квітні 2016 року 3 035,85 грн, в березні 2017 року 4 906,35 грн. При цьому, до складу грошового забезпечення, з якого проведено обчислення допомоги на оздоровлення у 2015-2017 рр., не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889.

Наведене відповідачем не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою таких дій відповідача є застосування пункту 8 Інструкції №73, відповідно до якого винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Щодо цього, апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Інструкції № 73 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Пунктом 6 Інструкції № 73 передбачено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників.

Згідно з пунктом 8 Інструкції № 73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 380/2427/20 зазначив, що застосовуючи інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. Згідно з частинами другою, третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат. Встановивши, що перед звільненням додаткова грошова винагорода на підставі Постанови № 889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 380/2427/20 дійшов висновку, що така винагорода не може вважатись одноразовою, відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Як вбачається з матеріалів справи, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу в період з лютого по грудень 2016 року, з січня по грудень 2017 року, з січня по березень 2018 року, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.

Апеляційний суд наголошує, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів. Встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 січня 2022 року у справі 520/15971/2020.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням проведених виплат) грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у вересні 2015 року, у квітні 2016 року та в березні 2017 року, з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889.

Щодо нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 рр., одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (Закон № 1282-XII).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (пп.2 пункту 6 Порядку №1078).

Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника в/ч НОМЕР_1 Про особовий склад 07.02.2020 № 70-ос позивачу були призначені до виплати одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби в сумі 64 053,00 грн та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік за 02 календарні дні.

Відповідно до особистих карток грошового забезпечення за 2015-2020 р., у вересні 2015 року позивачу була виплачена допомога на оздоровлення у сумі 2 971,35 грн, у квітні 2016 року 3 035,85 грн, в березні 2017 року 4 906,35 грн, у жовтні 2018 року 8 388,60 грн, у грудні 2019 року 10 083,00 грн, в лютому 2020 року 11 646,00 грн.

При цьому, до складу грошового забезпечення, з якого проведено обчислення допомоги на оздоровлення у 2015-2020 рр., одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки не враховано індексацію грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2022 у справі №140/6034/21 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) задоволено частково, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 у справі №140/6034/21 скасовано; адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, виходячи з розрахунку місяця, в якому відбулось підвищення, квітень 2009 року та положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі № 140/18095/23 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 07.02.2020; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 07.02.2020 відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі №140/18095/23 апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/18095/23 в частині покладення на Військову частину НОМЕР_1 обов`язку здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 07.02.2020 відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а також в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині постанову, якою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в розмірі 4443 грн. 25 коп. в місяць за період з 01.03.2018 по 07.02.2020 відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; у решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/18095/23 залишено без змін.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що індексація грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 17.06.2020 підлягала виплаті позивачу щомісячно (повинна була мати щомісячний характер) та враховуючи її особливу правову природу, апеляційний суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для її неврахування при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення та її виплаті у вересні 2015 року, у квітні 2016 року, в березні 2017 року, у жовтні 2018 року, у грудні 2019 року, в лютому 2020 року, одноразової грошової допомоги при звільненні в лютому 2020 року, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки в лютому 2020 року.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі № 140/1764/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар