Справа № 153/1716/25
Суддя: Гаврилюк Т. В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2025 р. Справа153/1716/25

Провадження2-а/153/50/25-а

Ямпільський районний суд Вінницької області, який діє як адміністративний суд

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу №153/1716/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вище вказаним позовом, який мотивований тим, що 02 жовтня 2025 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_2 було складено протокол №738 про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП. В зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення викладена суть правопорушення, а саме, що 02.10.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про постановку на військовий облік звернулась ОСОБА_1 не маючи при собі військово-облікових документів військово зобов`язаної. В той же день був складений протокол про адміністративне правопорушення, що полягає в наступному: Згідно єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 ніде не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних. Згідно ч.3 ст.1 Закону №2232-ХІІ 13 жовтня 2025 року даний протокол був розглянутий ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , і ОСОБА_1 відповідно до постанови №2602 по справі про адміністративне правопорушення від 13.10.2025 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП з накладенням штрафу у сумі 17000 грн., про що вона отримала відповідну постанову. У вище зазначеній поставі вказано, що згідно протоку про адміністративне правопорушення №738 від 02.10.2025 складеного відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП суть адміністративного правопорушення полягає в тім, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибула військовозобов`язана ОСОБА_1 із заявою про постановку на військовий облік не маючи при собі військово-облікових документів. Позивач вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за №2602 від 13 жовтня 2025 року за скоєння правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП прийнята з порушенням чинного законодавства України, а саме Конституції України, КАС України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому має бути скасована, а провадження по справі підлягає закриттю. Також, позивач вказує, що додавала до ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові пояснення, що вона перебуває на обліку, але ці докази не досліджувались і тому не взяті до уваги при винесені постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення чомусь, саме за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а не за ч.3 ст.210 КУпАП як викладено у протоколі №738 від 02.10.2025, що є не законним, адже грубо порушені її права на захист. Отже, зі змісту назви цих статей слідує, що вони застосовуються за скоєння різних адміністративних правопорушень і в даному конкретному випадку орган ІНФОРМАЦІЯ_2 припустився порушення норм КУпАП та прав позивача на захист і виніс постанову №2602 від 13.10.2025 по справі про адміністративне правопорушення, яке їй не оголошувалось, що є протизаконним. Також, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи наведені вище порушення норм Конституції України, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, просить суд скасувати постанову №2602 від 13.10.2025 по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, провадження по даній адміністративні справі закрити

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 24.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 04.11.2025 о 10.00 год.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№6937 від 04.11.2025, в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих.№R06, в якому стоїть відмітка про отримання 28.10.2025 (а.с.26), відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

На підставі п.1 ч.3 ст.205 та ч.1 ст.205 КАС України суд має підстави для розгляду даної справи у відсутність належним чином повідомленого відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд, прийшов до такого висновку:

Із копії паспорта громадянина України виданого 10.09.2008 (а.с.11-12) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 13.05.2007 (а.с.13) судом встановлено, що ОСОБА_4 13.05.2007 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25.03.2009 (а.с.14) судом встановлено, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_7 .

Із копії витягу з реєстру територіальної громади №2025/004395306 від 03.04.2025 (а.с.15) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Із копії військово-облікового документу Резерв+ (а.с.16) судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаюча по АДРЕСА_1 , не на обліку, 05.05.2025 уточнила дані, однак дані потребують уточнення.

Із копії протоколу №738 про адміністративне правопорушення від 02.10.2025 (а.с.17-18) судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, а саме: « 02 жовтня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про постановку на військовий облік звернулась ОСОБА_1 , не маючи при собі військово-облікових документів військовозобов`язаної. До заяви ОСОБА_1 , окрім інших документів, надала диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_3 виданий 30.06.2006 з якого вбачається, що у 2012 році вона закінчила Гайсинське медичне училище за спеціальністю «Сестринська справа» та здобули кваліфікацію медичної сестри. Додатково надавши свідоцтво про шлюб на підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_8 » на Мудрики, і в цей же день, був складений цей протокол про адміністративне правопорушення, що полягає в наступному. Згідно Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів AІTC «Оберіг» ОСОБА_1 ніде не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних. Згідно ч.11 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», в редакція 2012 року жінки, які мають фах, споріднений з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я, віком та сімейним станом, беруться на військовий облік військовозобов`язаних. Постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.1994 №711, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, (втратила чинність 08.06.2022) затверджено перелік спеціальностей, за якими жінки, що мають відповідну підготовку, можуть бути взяті на військовий облік, згідно якого «медична» спеціальність належить до військово-облікових спеціальностей 879-883. Отже ОСОБА_1 після здобуття медичної спеціальності в 2006 році мала обов`язок стати на військовий облік військовозобов`язаного та у відповідності до ч.10 ст.38 Закону №2232-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, мала обов`язок повідомити про такі зміни особисто в семиденний термін. Згідно ч.3 ст.1 Закону №2232-XІІ військовий обов`язок включає, зокрема, взяття громадян на військовий облік. Згідно абз.2 ч.12 ст.1 Закону №2232-ХІІ жінки виконують військовий обов`язок на рівних засадах із чоловіками (за винятком випадків, передбачених законодавством з питань охорони материнства та дитинства, а також заборони дискримінації за ознакою статі), що включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, проходження служби у військовому резерві, виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку. Згідно ч.2 ст.37 Закону №2232-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин, взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають жінки, які належать до категорії, зазначених у ч.11 ст.1 цього Закону. Згідно ч.2 ст.37 Закону №2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають жінки, що належать до категорій, зазначених у ч.11 ст.1 цього Закону. Згідно ч.10 ст.38 Закону №2232-ХІІ в редакції на час виникнення спірних правовідносин призовники та військовозобов`язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку. Таким чином ОСОБА_1 в порушення Закону №2232-ХІІ після здобуття медичної спеціальності в 2006 році, ніде не перебувала на військовому обліку військовозобов`язаних, що говорить тривале ухилення нею від військового обліку. Згідно п.81. Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів №1487 від 30.12.2022 взяття на військовий облік військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. Згідно абзацу 1 п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку №1487 (до Правила №1487) військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до п.19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом. Згідно ч.8 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку. В контексті правопорушення, викладеного у цьому протоколі, поведінка у формі бездіяльності ОСОБА_1 набула протиправного характеру після здобуття у 2006 році медичної спеціальності. Відтак, подальше нез`явлення ОСОБА_1 без поважних причин, до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання та отримання військово-облікового документу військовозобов`язаного, свідчить триваюче порушення нею правил військового обліку виражене у формі бездіяльності. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервний вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язків відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено Указом Президента України до сьогодні. Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від грудня 1991 року №1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час, частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, ОСОБА_1 в особливий період порушила правила військового обліку, чим вчинила триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП».

Із копії пояснення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.10.2025 (а.с.19-20) судом встановлено, що вона як тисячі інших медичних працівників України у той час перед працевлаштуванням на роботу, а вона влаштовувалась тоді у Дзгівську дільничну лікарню, вона за вказівкою тодішнього головного лікаря цієї лікарні спочатку подала усі необхідні документи у Ямпільський райвійськкомат, де її поставили на військовий облік і на підтвердження цього надали її документ (який точно вона не пам`ятає), який вона надала до Дзигівської дільничної лікарні і лише тоді її прийняли на роботу медичною сестрою. Про її перебування на такому обліку спеціально уповноважена за військовий облік особа лікарні, відповідно у встановлені строки звітувала про наявність усіх осіб у лікарні і перебуванні їх на військовому обліку. Також та особа перед подачею такого звіту уточняла завжди усі необхідні дані у всіх військовозобов`язаних. Такий порядок існував тоді і вона його як і інші працівники лікарень України дотримувалась. У подальшому при переведенні її на роботу у дитячу установу села Дзигівки Ямпільського району Вінницької області у 2007 році вона знову з`явилась у військомат і повідомила про зміну місця роботи, а тоді також щорічно ДНЗ подавали до військомату у подальшому (РТЦК та СП) відповідну звітність щодо наявності у закладі працівників, які перебувають на військовому обліку у тому числі жінок. Таку звітність їхнього ДНЗ станом на січень місяць 2025 року вона додає. Відповідно її ніяких викликів від працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 районні не надходило, адже уся необхідна інформація щодо неї офіційно повідомлялась і була у ТЦК. За таких обставин, вона просила розглянути протокол №738 від 02 жовтня 2025 року щодо скоєння нею правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП і закрити провадження за відсутності в її діях складу цього правопорушення.

Із копії відомості оперативного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у ЗДО с.Дзигівка станом на 10.01.2025 (а.с.21-22) судом встановлено, що на обліку перебуває два військовозобов`язаних одна із них жінка ОСОБА_1 , яка перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Із копії постанови №2602 по справі про адміністративне правопорушення від 13.10.2025 винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 (а.с.23) судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №738 від 02.10.2025 складеного відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку:

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. (ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» )

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст.235 КУпАП)

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами (ст.251 КУпАП).

Отже, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.10.2025, ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Разом з тим, посадовою особою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході розгляду протоколу про адміністративне правопорушення винесено постанову №2602, якою ОСОБА_1 уже притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у сумі 17000 гривень.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено за ч.3 ст. 210 КУпАП, а постанову за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, то суд вважає, що Постанова №2602 від 13.10.2025 суперечить вимогам чинного законодавства, є протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена без будь-яких правових підстав.

Також, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за яке її притягнуто до відповідальності, не підтверджується жодним допустимим доказом, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення, яка є предметом оскарження, що складена ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 без зазначення доказів правомірності винесення даної постанови. В оскаржуваній постанові №2602 від 13 жовтня 2025 року відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, отже, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача складено за ч.3 ст.210 КУпАП.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід направити на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з положеннями ч.1 ст.39 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 605,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст.9, 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст.ст.2, 72-79, 121, 139, 241-246, 250, 255, 263, 286, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову №2602 від 13 жовтня 2025 року винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Т. В. Гаврилюк