Справа № 947/30509/25
Суддя: Огренич І. В.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/239/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Огренич І.В.

за участю секретаря Коростій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №55 від 29 липня 2024 року про накладення стосовно нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у виді штрафу 25500 гривень, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити та постанови по справі про адміністративне правопорушення №1552 від 26 липня 2024 року про накладення стосовно нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу 17000 гривень, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити. При цьому позивач посилається на те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення№55 від 29 липня 2024 року та постанова №1552 від 26 липня 2024 року прийняті з порушенням норм чинного законодавства, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Також, ОСОБА_1 просив поновити йому процесуальні строки звернення до суду, оскільки спірні постанови оформлювались за його відсутності, копію постанови позивач отримав лише 05.08.2025 року, шляхом ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, а тому, на його переконання, строк звернення до суду було пропущено з поважних причин.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. від 26.08.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

29.08.2025 представник відповідача Ничипуренко К.В. надала до суду відзив на позов в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , також зазначила, що на думку відповідача, позивачем було пропущено строки звернення до суду з даним позовом без поважних причин.

16.09.2025 представником позивача адвокатом Гареєвим Є.Ш подано до суду відповідь на відзив, в якій сторона позивача наполягає на тому, що строк пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи та не отримував оскаржені постанови в передбачений законом спосіб. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26 липня 2024 року постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №1552 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України у зв`язку з тим, що позивач не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП, несвоєчасне оновлення своїх облікових даних.

29 липня 2024 року постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №55 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 25500 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у зв`язку з порушенням вимог ч. 1-2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», абз. 4 п. 2 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Постанови були отримані позивачем від державного виконавця, лише 05.08.2025 року.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.235 КпАП України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно положень ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Згідно з п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 11 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Тому з огляду на вищевикладене, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів того, що позивачу під особистий підпис видавалося направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а він відмовився отримувати направлення, та не надано доказів що таке направлення було зареєстроване в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови №55 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 25500 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також суд звертає увагу, що відповідно до витягу із застосунку "Резерв плюс" від 30.06.2025 року вбачається, що позивач вчасно оновив дані, дата оновлення 16.07.2024.

Приміткою у ст. 210 КУпАП визначено, що положення ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідачем не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, доказів того, що він вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови №1552 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При таких обставинах суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 5, 8, 9, 77, 90, 241-246, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №55 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 29.07.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою накладено стягнення в розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №1552 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 26.07.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою накладено стягнення в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Огренич