Справа № 520/6478/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 р. Справа № 520/6478/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фермерського Господарства «Зміївське» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 04.06.25 по справі № 520/6478/25

за позовом Фермерського Господарства «Зміївське»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Фермерське господарство «Зміївське» (далі по тексту ФГ «Зміївське», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДПС в Харківській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області від 12.03.2025 №11591/6/20-40-04-13-06 щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи ФГ «ЗМІЇВСЬКЕ» (ідентифікаційний код 38549806);

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області поновити реєстрацію ФГ «ЗМІЇВСЬКЕ» (ідентифікаційний код 38549806), як платника єдиного податку четвертої групи в Реєстрі платників єдиного податку на 2025 рік.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та безпідставність рішення ГУ ДПС у Харківській області від 12.03.2025 № 11591/6/20-40-04-13-06 щодо анулювання ФГ «Зміївське» реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, оскільки висновок відповідача про ненадання позивачем у встановлені ПК України терміни розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва є таким, що не відповідає дійсності та спростовується долученими позивачем до матеріалів справи квитанціями.

Звернув увагу, що єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), що не мало місця у спірних правовідносинах.

З посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.12.2019 у справі №806/499/16 зазначив, що несвоєчасне подання пакету документів для підтвердження статусу платника єдиного податку у відповідності до вимог діючого законодавства не є самостійною підставою для виключення з реєстру платників податків.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 по справі №520/6478/25 у задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства "Зміївське" (в`їзд Чубаря, буд. 8, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63401, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі № 520/6478/25 та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області від 12.03.2025 №11591/6/20-40-04-13-06; зобов`язати відповідача поновити реєстрацію ФГ «ЗМІЇВСЬКЕ» платником єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для його скасування.

Пояснив, що судом першої інстанції протиправно не враховано, що допущення ФГ «Зміївське» у поданому 15.02.2025 звітному розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва технічної помилки (невірно зазначено податковий період: «за 2023 рік до Податкової декларації за 2024 рік» замість вірного «за 2024 рік до Податкової декларації за 2025 рік») не може бути підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, оскільки всі показники наведені у вказаному розрахунку повністю відповідають даним розрахунку за 2024 рік до декларації за 2025 рік.

До того ж, після виявлення допущених помилок, 21.03.2025 позивачем до контролюючого органу було подано звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік до Податкової декларації за 2025 рік (№ ), який є ідентичним за змістом раніше поданому 15.02.2025 з реєстраційним номером № , що підтверджує аналогічність даної звітності, та був прийнятий відповідачем.

На переконання апелянта, подання розрахунку хоч і з запізненням, не означає його неподання взагалі та не може бути підставою для відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Щодо присвоєння поданій ФГ «Зміївське» звітності для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2025 рік ознаки «історія подання» зауважив, що у розумінні Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 (далі по тексту Порядок № 5), статус звітності «Історія подання» присвоюється у випадку, якщо після подання документа звітності платник до спливу граничного строку подає новий документ звітності із виправленими показниками, а поданий раніше документ звітності стає недіючим та отримує ознаку стану обробки «Історія подання».

Пояснив, що ознаку стану обробки «Історія подання» отримують документи звітності, щодо яких за рішенням суду або підрозділів податкового органу вищого рівня, відповідальних за адміністрування платежів, у підсистемі, що забезпечує обробку податкової звітності та платежів, передбачено скасування реєстрації (ідентифікацію недіючими).

Разом з цим, жоден з описаних випадків для присвоєння звітності статусу «історія подання» не мав місця у спірних правовідносинах, оскільки у контексті наведеного, позивачем спочатку було подано Звітний розрахунок з механічною помилкою (з вказаним попереднім періодом), а потім подано знову ж таки цей же Звітний розрахунок, але з вірним зазначенням періоду.

Просив врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.12.2019 у справі №806/499/16, в якій останній виснувався, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках. Податковим законодавством не передбачено пропуск встановленого підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України строку подання пакету документів для підтвердження статусу платника єдиного податку у якості підстави для непідтвердження такого статусу у відповідному періоді та виключення з реєстру платників.

Наполягав, що за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності пунктом 120.1 ПК України передбачена відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, однак, позбавлення, анулювання, не підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи, чи виключення платника податків з реєстру платників єдиного податку за неподання, чи несвоєчасне подання податкової звітності, вимогами ПК України не передбачено.

Серед іншого, зауважив, що у випадку подання платником податків податкової звітності з порушеннями, та відповідно її не прийняття податковим органом, такий податковий орган в обов`язковому порядку надсилає декларанту лист-відмову про прийняття звітності у строки, визначені пунктом 49.11 статті 49 ПК України, із зазначенням підстав відмови. Проте, у спірних правовідносинах, жодних відмов від ГУ ДПС у прийнятті поданої підприємством звітності у вказані терміни не надходило, що в свою чергу свідчить про її прийняття.

Також, не враховано судом першої інстанції і те, що ГУ ДПС не має повноважень без документальної перевірки анулювати статус платника єдиного податку 4 групи, так як виключно за результатами документальної перевірки, яка у даному випадку не проводилась, за наявності для цього підстав для не підтвердження статусу платника ЄП 4 групи, може бути прийнято таке рішення.

Заперечував проти врахування судом першої інстанції правового висновку Верховного Суду в постанові від 17.04.2025 у справі № 520/17030/25, оскільки у вказаній справі йде мова про неподання податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи, у той час, як у справі, що переглядається, мова йде виключно про Розрахунок, а не про саму Декларацію.

До того ж, у вказаній постанові зазначено, що декларації підприємства було присвоєно статус «не визнано як податкова звітність», у той час, як у даній справі - присвоєно статус «історія подання», що не є тотожним. Крім того, справа № 520/17030/25 стосується ситуації, коли підприємство не подало податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за типом документа «Загальна» до контролюючого органу за своїм місцем знаходження (місцем перебування на податковому обліку), а у спірних правовідносинах подані і Декларація за типом - загальна подана 14.02.2025, і Розрахунки.

У наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 14.07.2025 позивач вкотре наголосив, що ФГ «Зміївське» було лише допущену механічно похибку в зазначенні року, яка не вплинула ані на сам розрахунок, ані на строки його подання.

Так, Звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва з механічно невірним вказаним податковим періодом: «за 2023 рік до Податкової декларації за 2024 рік» замість «за 2024 рік до Податкової декларації за 2025 рік» містить розрахунки та показники, які повністю відповідають даним розрахунку за 2024 рік до декларації за 2025 рік, а тому станом на момент прийняття спірного рішення такі відомості вже були у наявності у контролюючого органу.

Крім того, ГУ ДПС, у разі відмови у прийнятті поданої ФГ «Зміївське» податкової звітності від 14.02.2025 та від 15.02.2025 було зобов`язане надіслати в обов`язковому порядку декларанту лист-відмову про прийняття зазначеної звітності, протягом 5 робочих днів з дня її отримання, з зазначенням підстав відмови. Проте, жодних відмов від ГУ ДПС у прийнятті поданої підприємством звітності у вказані терміни не надходило, що свідчить про її прийняття.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Фермерське господарство "Зміївське", ідентифікаційний код юридичної особи - 38549806, місцезнаходження юридичної особи: в`їзд Чубаря, буд. 8, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63401, зареєстровано у передбаченому законом порядку як суб`єкт господарювання, знаходиться на податковому обліку в ГУ ДПС у Харківській області (Чугуївська ДПІ) та взято на облік як платника єдиного внеску, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Видами господарської діяльності Фермерського господарства "Зміївське" за КВЕД є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.; 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

Відповідно до довідки ГУ ДПС у Харківській області № 30229/6/20-40-04-13-08 від 27.06.2024 ФГ "Зміївське" мало статус платника єдиного податку четвертої групи у 2024 році.

На підтвердження статусу платника єдиного податку ФГ "Зміївське" 14.02.2025 та 15.02.2025 подало до Головного управління ДПС у Харківській області наступні документи (податкову звітність):

- загальна та звітна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи (квитанції №2 від 14.02.2025 реєстраційні №№ та );

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до загальної та звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) (квитанції № 2 від 14.02.2025 реєстраційні №№ та );

- розрахунок мінімального податкового зобов`язання (Додаток 3 до загальної та звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) (квитанції № 2 від 14.02.2025 реєстраційні №№ та );

- звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (квитанція №2 від 15.02.2025 реєстраційний № ).

Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) з реєстраційним номером від 15.02.2025 поданий ФГ "Зміївське" за 2023 рік до Податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2024 рік.

З огляду на те, що ФГ "Зміївське" не надано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) за 2024 рік у терміни, визначені підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, підприємству не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що повідомлено рішенням у формі листа від 12.03.2025 № 11591/6/20-40-04-13-06, яке направлено засобами поштового зв`язку (отримано позивачем 21.03.2025).

Враховуючи зазначене, наданим в порушення підпункту 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПКУ (частина 5 пункту 299.10 статті 299 ПКУ) податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи (реєстраційний номер від 14.02.2025 та реєстраційний номер 1 від 14.02.2025) присвоєна ознака "історія подання".

Вважаючи рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.03.2025 №11591/6/20-40-04-13-06 щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи прийняте з дотриманням порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, а тому не вбачав підстав для його скасування, оскільки платник не дотримався порядку щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи відповідно до приписів підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, а саме подав контролюючому органу за місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку) неповний пакет документів, зокрема, не подав розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) за 2024 рік у терміни, визначені підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України.

З посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2025 у справі №520/17030/25, суд першої інстанції зазначив, що оскільки встановлення певної форми рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку не передбачено нормами ПК України, а лист податкового органу від 12.03.2025 № 11591/6/20-40-04-13-06 містить посилання на недотримання позивачем приписів підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України із зазначенням підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи (не надання ФГ "Зміївське" у встановлені терміни розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи)) позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд погодився з твердженням відповідача про те, що питання подання неповного пакету документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи не є підставою для проведення документальної перевірку, а тому відхилив доводи позивача в цій частині.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно з вимогами пунктів 299.1, 299.2 статті 299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Реєстрація електронних резидентів (е-резидентів) платниками єдиного податку третьої групи здійснюється контролюючим органом протягом двох робочих днів з дати отримання від державного реєстратора відомостей про реєстрацію електронного резидента як фізичної особи - підприємця у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до підпункту 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК України, платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

За приписами пункту 298.8 статті 298 ПК України, порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.9 цієї статті.

На виконання положень підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Фізичні особи - підприємці, які подали заяву про обрання ними спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для четвертої групи, вперше подають визначену цим підпунктом звітність протягом 20 календарних днів з дня подання такої заяви.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення, а в разі смерті фізичної особи - підприємця - з дати смерті такої фізичної особи;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті;

7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента);

8) наявність щодо платника податку та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції":

щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення;

щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.

Зі змісту наведених норм податкового законодавства вбачається, що підставою набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %. При цьому, однією з підстав анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу є неподання таким платником податкової звітності, передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК України.

Разом з цим, аналіз зазначеної норми свідчить про відсутність в пункті 299.10 статті 299 ПК України норми, відповідно до якої платник, який саме до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункті 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №814/1394/15, від 08 грудня 2021 року у справі № 580/2725/19.

При цьому, наслідки неподання або несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені статтею 120 ПК України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.

Колегією суддів встановлено, що для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік ФГ «Зміївське» до ГУ ДПС в Харківській 14.02.2025 засобами електронного зв`язку подало:

- податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи на 2025 рік Загальну Звітну (№ );

- податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи на 2025 рік Звітну (№ );

- відомості про наявність земельних ділянок до Звітної податкової декларації, Додаток 1 (№ );

- відомості про наявність земельних ділянок до Загальної Звітної податкової декларації, Додаток 1 (№ );

- розрахунок загального МПЗ, додаток 3, до Звітної податкової декларації (№ );

- розрахунок загального МПЗ, додаток 3, до Загальної Звітної податкової декларації (№ ).

Крім того, 15.02.2025 було подано Звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік до Податкової декларації за 2024 рік.

Водночас, вважаючи, що позивачем у складі документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік не було подано Розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік до Податкової декларації за 2025 рік, контролюючий орган не підтвердив підприємству статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що повідомив ФГ «Зміївське» листом від 12.03.2025 № 11591/6/20-40-04-13-06.

Щодо правомірності вищевказаного висновку слід зазначити наступне.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ФГ «Зміївське», виявивши допущені помилки в частині подання 15.02.2025 Звітного розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2023 рік до Податкової декларації за 2024 рік, замість вірного - Звітного розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік до Податкової декларації за 2025 рік, 15.03.2025 подало до ГУ ДПС у Харківській області належний Звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік до Податкової декларації за 2025 рік з реєстраційним номером № .

Вказаний Звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік до Податкової декларації за 2025 рік з реєстраційним номером № прийнято податковим органом 21.03.2025, про що свідчить квитанція № 2.

Таким чином, ФГ «Зміївське» допущено порушення встановленого підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК України строку подання пакету документів для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку, що не заперечується позивачем.

Відтак, на переконання колегії суддів, у даному випадку має місце саме несвоєчасне (21.03.2025) подання ФГ «Зміївське» розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва, а не подання його взагалі, а тому передумови для застосування до позивача наслідків, передбачених статтею 299 ПК України, не виникли.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 24.01.2019 у справі № 814/1394/15 та від 10.12.2019 № 806/499/16, податковим законодавством не передбачено пропуск встановленого підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строку подання пакету документів для підтвердження статусу платника єдиного податку у якості підстави для непідтвердження такого статусу у відповідному періоді та виключення з реєстру платників.

Щодо присвоєння звітності позивача статусу «Історія подання» варто зазначити наступне.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначено Порядком № 5.

Відповідно до пункту 4 підрозділу 4 Наказу № 5, якщо після подання Документа звітності платник подає до граничного строку подання новий Документ звітності із виправленими показниками, поданий раніше Документ звітності стає недіючим та отримує ознаку стану обробки «Історія подання».

Документи звітності зі статусом «Повністю введено», які набули ознаки стану обробки «Вважається неподаним», «Історія подання», «Видалений», після настання граничного строку сплати грошового зобов`язання за такими Документами звітності, автоматично обробляються ІКС ДПС в частині виключення з обліку раніше рознесених до ІКП сум грошових зобов`язань. Вказане виключення проводиться датою отримання такої ознаки стану обробки та з використанням відповідних первинних показників оперативного обліку.

Крім того, ознаку стану обробки «Історія подання» отримують Документи звітності, щодо яких за рішенням суду або підрозділів податкового органу вищого рівня, відповідальних за адміністрування платежів, у підсистемі, що забезпечує обробку податкової звітності та платежів, передбачено скасування реєстрації (ідентифікацію недіючими).

Однак, жоден із наведених випадків, який дозволяв би контролюючому органу присвоїти звітності позивача статус «Історія подання» не мав місця у спірних правовідносинах, позаяк ФГ «Зміївське» спочатку було подано Звітний розрахунок за попередній період, а потім, після спливу граничного строку на подання такого розрахунку, подано вірний розрахунок за поточний період. При цьому, жодної уточненої виправленої звітності позивачем не подавалось, рішень суду або підрозділів податкового органу вищого рівня щодо скасування реєстрації звітності ФГ «Зміївське» не було, що свідчить про відсутність підстав для встановлення звітності позивача статусу «Історія подання».

Також, підлягає врахуванню при розгляді цієї справи, що обставини невідповідності позивача вимогам підпункту 4 пункту 291.4 ПК України, можуть бути встановлені лише за наслідками виїзної документальної перевірки.

Так, відповідно до пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності останнього вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу.

Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки такого платника податку та встановлених в ході останньої порушень, які свідчать про неможливість перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування за критеріями, визначеними у пункті 4 пункту 291.4. статті 291 ПК України.

Оскільки позивач у 2024 році мав статус платника єдиного податку четвертої групи, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи на 2024 рік (а. с. 84), у межах спірних відносин йдеться саме про підтвердження ним статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, документи, необхідні для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку згідно з підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, хоч і з запізненням, однак були подані позивачем та прийняті контролюючим органом, що підтверджується квитанціями.

Посилання апелянта на неподання позивачем звітності, а саме Звітного розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік до Податкової декларації за 2025 рік, як на підставу для відмови в підтверджені статусу платника єдиного податку є неправомірним, оскільки положеннями ПК України у такому випадку встановлено повноваження контролюючого органу щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку, а не підтвердження чи відмови у підтвердженні статусу такого платника.

Проте, як доречно зауважив апелянт, рішення про анулювання реєстрації ФГ «Зміївське» шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку податковим органом не приймалось, а лист від 12.03.2025 №11591/6/20-40-04-13-06 не є рішенням контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки не містить висновку відповідача про таке анулювання.

Колегія суддів вважає помилковим покликання ГУ ДПС у Харківській області на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2025 по справі № 520/17030/23, що також підтримано судом першої інстанції, позаяк фактичні обставини у вказаній справі та справі, що переглядається, не є подібними.

Так, зокрема, в межах справи № 520/17030/23 наданий контролюючим органом лист містив висновки із відповідними обґрунтуваннями щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку, що не мало місця у даній справі.

Крім того, у справі № 520/17030/23 платником податку до контролюючого органу взагалі не було подано звітності, а саме загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2023 рік. Разом з цим, у справі, що переглядається, ФГ «Зміївське» до ГУ ДПС у Харківській області подавався весь необхідний пакет документів, просто із запізненням.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності вчинених ним дій щодо відмови позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку 4 групи, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та позову в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Харківській області від 12.03.2025 № 11591/6/20-40-04-13-06 щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи ФГ «ЗМІЇВСЬКЕ» (ідентифікаційний код 38549806).

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Враховуючи встановлені під час апеляційного перегляду справи обставини справи, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, будинок 46, ) поновити реєстрацію ФГ «Зміївське» (63401, Харківська область, Зміївський район, місто Зміїв, в`їзд Чубаря, будинок 8, ), як платника єдиного податку четвертої групи в Реєстрі платників єдиного податку на 2025 рік.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено у пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що суд першої інстанції не встановив належним чином всі фактичні обставини у даній справі, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 у справі № 520/6478/25 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції від 21.03.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн та відповідно до платіжної інструкції № 560 від 19.06.2025 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення вимог апеляційної скарги ФГ «Зміївське» та скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про задоволення позову, керуючись ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 6661,60 грн.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327 -329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фермерського Господарства «Зміївське» - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 по справі № 520/6478/25 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов Фермерського господарства «Зміївське» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.03.2025 №11591/6/20-40-04-13-06 щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи Фермерському господарству «Зміївське» (ідентифікаційний код 38549806).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, будинок 46, ) поновити реєстрацію Фермерського господарства «Зміївське» (63401, Харківська область, Зміївський район, місто Зміїв, в`їзд Чубаря, будинок 8, ), як платника єдиного податку четвертої групи в Реєстрі платників єдиного податку на 2025 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, будинок 46, ) на користь Фермерського господарства «Зміївське» (63401, Харківська область, Зміївський район, місто Зміїв, в`їзд Чубаря, будинок 8, ), сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6661,60 грн (шість тисяч шістсот шістдесят одна) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко