Справа № 420/9418/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/9418/25

Головуючий в 1 інстанції: Караван Р.В. Дата і місце ухвалення: 23.07.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 179 042,76 грн. на бюджетний рахунок UA0015680, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м. Кодима/18010300.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно відомостей інтегрованої картки платника податків та довідки про податкову заборгованість за фізичною особою платником податків ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 179 042,76 грн. Вказана заборгованість виникла у зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями від 11.07.2024р. №1-1518-UA0035170, №1-1518-UA0035170 та №1-1518- UA0035170. Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу ОСОБА_1 надсилалася податкова вимога форми «Ю» №0-1518 від 09.09.2021р. На підставі положень п.59.5 ст.59 ПК України податкова вимога на збільшену суму боргу на адресу відповідача не надсилалася. Однак, заборгованість ОСОБА_1 в добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим у податкового органу виникли підстави для стягнення суми боргу в судовому порядку.

21 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.07.2024р. №1-1518-UA0035170, №1-1518-UA0035170 та №1-1518-UA0035170, визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо нарахування податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 179042,76 грн. згідно спірних податкових повідомлень рішень та податкової вимоги №0-1518 від 09.09.2021р.

Позов обґрунтовував тим, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями Головне управління ДПС в Одеській області незаконно визначило ОСОБА_1 до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2023 рік в загальній сумі 179 042,76 грн. ОСОБА_1 зазначав, що належні йому на праві власності об`єкти нежитлової нерухомості («Комплекс будівель та споруд №1», загальною площею 2275,9 кв.м., які зазначені в технічному паспорті «А»; А- бурякосховище, а - прибудова, а1 - прибудова, Б - сіносховище, В - погріб, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кодимський (Подільський) район, Писарівська сільська рада; «Вагова» загальною площею 35.5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; «Навіси під годівниці» загальною площею 11050,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) відповідно до пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. ОСОБА_1 стверджував, що з 2018 року він має статус сільськогосподарського товаровиробника та у своїй діяльності використовує належне йому нерухоме майно, щодо якого Головним управлінням винесено спірні податкові повідомлення-рішення. Також, ОСОБА_1 зазначав, що податкова вимога №0-1518 від 09.09.2021р. жодним чином не стосується податкових повідомлень рішень від 11.07.2024р. №1-1518-UA0035170, №1-1518-UA0035170 та №1-1518-UA0035170, оскільки винесені ГУ ДПС України в Одеській області податкові повідомлення-рішення щодо цього ж самого нерухомого майна за 2018-2022 р.р., з приводу яких приймалась ця податкова вимога, були визнані незаконними та скасовані рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2019р. по справі №420/5242/19, а також рішеннями Державної податкової служби України №Ш/09 від 24.09.2020р., №11642/Ш/99-00-06-01-04-09 від 20.12.2021р. та №235/6/99-00-06-01-04-06 від 03.02.2023р. При цьому, ГУ ДПС України в Одеській області нова податкова вимога згідно спірних податкових повідомлень рішень від 11.07.2024р. не видавалась та йому у встановленому законом порядку не направлялась.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.07.2024р. №1-1518- UA0035170, №1-1518-UA0035170 та №1-1518- UA0035170.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо нарахування ОСОБА_1 податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік в сумі 179042,76 грн. згідно податкових повідомлень рішень №1-1518-UA0035170, №1-1518-UA0035170 та №1-1518-UA0035170 від 11.07.2024р., та податкової вимоги №0-1518 від 09.09.2021р.

Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1937,92 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення від 23.07.2025р. з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що у відповідності до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власник об`єктів нежитлової нерухомості: «Комплекс будівель та споруд №1», загальною площею 2275, 9 кв.м., які зазначені в технічному паспорті «А»; А- бурякосховище, а - прибудова, а1 - прибудова, Б - сіносховище, В - погріб, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кодимський (Подільський) район, Писарівська сільська рада; «Вагова» загальною площею 35.5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; «Навіси під годівниці» загальною площею 11050,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Керуючись ст.ст.266, 102 ПК України на ім`я ОСОБА_1 в автоматичному режимі згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України сформовано податкові повідомлення-рішення за податковий період 2023 рік, які направлено платнику податків в порядку ст.42 ПК України.

Також, апелянт посилається на те, що у кожному підпункті пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України законодавець передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. До того ж, ОСОБА_1 не подавалася до контролюючого органу заява щодо неможливості виконання податкових зобов`язань відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022р. №225.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №150420721 від 20.12.2018р. ОСОБА_1 , як фізичній особі, на праві приватної власності належить об`єкт нежитлового нерухомого майна - «Комплекс будівель та споруд №1», загальною площею 2275,9 кв.м., які зазначені в технічному паспорті «А»; А- бурякосховище, а - прибудова, а1 - прибудова, Б - сіносховище, В - погріб, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кодимський (Подільський) район, Писарівська сільська рада. Дата державної реєстрації 27.09.2017р.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116117211 від 03.03.2018р. ОСОБА_1 , як фізичній особі, на праві приватної власності належить об`єкт нежитлового нерухомого майна - «Вагова», загальною площею 35.5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації 03.03.2018р.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №191922545 від 06.12.2019р. ОСОБА_1 , як фізичній особі, на праві приватної власності належить об`єкт нежитлового нерухомого майна - «Навіси під годівниці», загальною площею 11050,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дата державної реєстрації 06.12.2019р.

За вказані об`єкти нерухомості Головне управління ДПС в Одеській області визначило ОСОБА_1 до сплати за 2023 рік податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, шляхом прийняття 11.07.2024р. податкових повідомлень-рішень №1-1518-UA0035170 на суму 30497,06 грн., №1-1518-UA0035170 на суму 148070,00 грн. та №1-1518-UA0035170 на суму 475,70 грн.

Матеріали справи не містять заперечень щодо розрахованих Головним управлінням ДПС в Одеській області зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями сум податку (адреси об`єктів, площа, ставки податку тощо).

З посиланням на те, що ОСОБА_1 не сплатив грошові зобов`язання згідно вказаних податкових повідомлень-рішень у строк, встановлений п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), Головне управління ДПС в Одеській області звернулося з даним позовом до суду про стягнення заборгованості.

ОСОБА_1 , в свою чергу, заперечує наявність у нього обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за належні йому на праві власності об`єкти нежитлової нерухомості, посилаючись на те, що відповідні об`єкти нерухомого майна не є об`єктами оподаткування в силу підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими такі твердження ОСОБА_1 та задовольнив поданий ним зустрічний позов про скасування податкових повідомлень-рішень. Зокрема, суд зазначив, що у ОСОБА_1 наявні умови, за яких об`єкт нерухомості не підпадає під оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Судом встановлено, що спірні об`єкти нерухомого майна відносяться до будівель сільськогосподарського призначення, до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) та використовувались у 2023 році гр. ОСОБА_1 для сільськогосподарського виробництва, у тому числі для зберігання власно вирощеної ним сільськогосподарської продукції, а також для ремонту та зберігання належної сільськогосподарської техніки. Відповідно, суд не знайшов правових підстав для задоволення позову Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 Податкового кодексу України.

У розумінні ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).

Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Приписами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, відповідно до пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст.30 ПК України).

Застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність трьох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, третя об`єкти нерухомості не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічні паспорти на об`єкти нерухомості доходить висновку, що належні ОСОБА_1 нежитлові будівлі віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Доказів протилежного Головним управління ДПС в Одеській області до суду не надано.

Сторонами у справі, також, не заперечується, що відповідні об`єкти нерухомого майна не здаються ОСОБА_1 в оренду, лізинг, позичку.

Що ж до статусу ОСОБА_1 як сільськогосподарського товаровиробника, то колегія суддів виходить з наступного.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, яким є юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в розумінні вказаних норм ОСОБА_1 являється сільськогосподарським товаровиробником, оскільки в матеріалах справи наявні докази, що об`єкти нерухомого майна використовувались ним у 2023 році для сільськогосподарського виробництва.

Зокрема, згідно довідки виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області №13/10-15/370 від 11.04.2025р. вказані вище будівлі використовувались гр. ОСОБА_1 для сільськогосподарського виробництва у 2023-2024 роках, у тому числі для зберігання власно вирощеної ним сільськогосподарської продукції, а також для ремонту та зберігання належної сільськогосподарської техніки.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №90 від 14.06.2021р. та копії статуту, затвердженого рішенням засновника №01/2024 від 05.01.2024р., ОСОБА_1 є засновником та керівником фермерського господарства «Шутяк» (), видами діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), вирощування овочевих, баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (КВЕД 01.13), допоміжна діяльність у рослинництві (01.61), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21).

Згідно довідки виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області №13/10-15/369 від 11.04.2025р. гр. ОСОБА_1 , згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку за №400-1 на 2021-2025 роки, являється членом особистого селянського господарства.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №218641870 від 31.07.2020р. та №171657857 від 25.06.2019р. ОСОБА_1 , як фізичній особі, на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 1,75 га. та площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

В матеріалах справи містяться також докази наявності в ОСОБА_1 сільськогосподарського обладнання та техніки, зокрема, трактору колісного марки «МТЗ-82» номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 15.12.2015р.; екскаватора колісного марки ЄО-2621, номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 27.06.2023р.; вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-130», номерний знак НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 24.10.2014р.; вантажного автомобіля марки «DAF XF-95.430», номерний знак НОМЕР_7 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 28.02.2023р.; причепа марки «SCHWARZMUELLER», номерний знак НОМЕР_9 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 від 28.02.2023р.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належне ОСОБА_1 нерухоме майно («Комплекс будівель та споруд №1», загальною площею 2275,9 кв.м., які зазначені в технічному паспорті «А»; А- бурякосховище, а - прибудова, а1 - прибудова, Б - сіносховище, В - погріб, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Кодимський (Подільський) район, Писарівська сільська рада; «Вагова» загальною площею 35.5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; «Навіси під годівниці» загальною площею 11050,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) відповідно до пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

В апеляційній скарзі Головного управління ДПС в Одеській області відсутні будь-які заперечення щодо вказаних висновків суду та їх правове обґрунтування.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 22.03.2021р. №0-1518, №0-1518 та №0-1518, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно на ці ж об`єкти нежитлової нерухомості за 2020 рік. Вказані рішення скасовано рішенням ДПС України про результати розгляду скарги №11642/Ш/99-00-06-01-04-09 від 20.12.2021р. з підстав, що відповідні об`єкти нерухомості не є об`єктами оподаткування пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

У п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що доводи ОСОБА_1 про незаконність податкових повідомлень-рішень від 11.07.2024р. №1-1518-UA0035170, №1-1518-UA0035170 та №1-1518-UA0035170 знайшли своє підтвердження матеріалами справи, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно задовольнив зустрічний позов ОСОБА_1 та скасував вказані податкові повідомлення-рішення.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи висновок суду про незаконність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 11.07.2024р. №1-1518-UA0035170, №1-1518-UA0035170 та №1-1518-UA0035170, тому визначені ними суми грошових зобов`язань не є податковим боргом ОСОБА_1 та, відповідно, відсутні підстави для їх стягнення в судовому порядку.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарги контролюючого органу та скасування рішення від 23.07.2025р. колегія суддів не вбачає.

У відповідності до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 листопада 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук