Справа № 380/15516/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2025 року

м. Київ

справа №380/15516/24

адміністративне провадження №К/990/43349/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Національного університету «Львівська політехніка» до Західного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування вимоги в частині, -

УСТАНОВИВ:

Національний університет «Львівська політехніка» (далі - позивач, НУ «Львівська політехніка») звернувся до суду із позовом до Західного офісу Державної аудиторської служби України (далі -відповідач, Західний офіс ДАСУ), в якому, просив:

- визнати протиправною (незаконною) та скасувати Вимогу «Про усунення порушень законодавства» № 131303-14/4805-2024 від 18 червня 2024 року, складену Західним офісом Державної аудиторської служби України щодо Національного університету «Львівська політехніка» в частині щодо:

- вимоги забезпечити вжиття заходів щодо відшкодування (в т.ч., але не виключно шляхом повернення, стягнення) понесених збитків та їх перерахування до 0 державного бюджету із врахуванням вимог статті 15, 16, 1166, 1212 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV;

- вимоги забезпечити вжиття заходів (в т.ч., але не виключно шляхом повернення, стягнення) щодо отримання компенсації за недоотримане Університетом житло площею 15,58 кв. м на суму 594,67 тис. гри із врахуванням вимог статті 193, 216-229 ГКУ, статті 610-625 ЦКУ або отримання відповідного об`єкта нерухомості;

- пропозиції забезпечити вжиття заходів щодо відображення в бухгалтерському обліку університету студентського навчально-спортивного комплексу (стадіон), зведеного за договором на будівництво від 11 січня 2006 року № 10/1-333;

- вимоги надалі вживати заходи щодо укладення договорів із врахуванням частиною першою статті 67 ГКУ, адже відносини з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів, та не допускати проживання сторонніх осіб на безоплатній основі, а також дотримуватися вимог Порядку № 228;

- пропозиції в подальшому при плануванні потреби у бюджетних коштах враховувати вимоги Порядку № 228;

- вимоги вжити заходи щодо використання за цільовим призначенням земельної ділянки площею 1028,74 кв.м вартістю 547,26 тис. грн, що належать Університету на праві постійного користування та розгляду питання щодо демонтажу незаконно встановленого майна відповідно до вимог законодавства;

- пропозиції привести у відповідність до вимог Порядку № 296 Договору від 11 січня 2006 року № 10/1-333, а також Додаткових договорів до нього від 08 липня 2019 року, 27 січня 2023 року та 21 травня 2024 року;

- вимоги вжити заходи щодо приведення у відповідність до законодавства питання використання частини земельної ділянки, зокрема передачі її частин площею 1,0966 га, на яких розташовані багатоквартирні будинки, що введені в експлуатацію, в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Вимогу «Про усунення порушень законодавства» № 131303-14/4805-2024 від 18 червня 2024 року Західного офісу Державної аудиторської служби України в частині щодо:

- вимоги забезпечити вжиття заходів щодо відшкодування (в т.ч., але не виключно шляхом повернення, стягнення) понесених збитків та їх перерахування до державного бюджету із врахуванням вимог статей 15, 16, 1166, 1212 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV;

- вимоги забезпечити вжиття заходів (в т.ч., але не виключно шляхом повернення, стягнення) щодо отримання компенсації за недоотримане Університетом житло площею 15,58 кв.м на суму 594,67 тис. грн із врахуванням вимог статей 193, 216-229 ГКУ, статей 610-625 ЦКУ або отримання відповідного об`єкта нерухомості;

- вимоги надалі вживати заходи щодо укладення договорів із врахуванням частини першої статті 67 ГКУ, адже відносини з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів, та не допускати проживання сторонніх осіб на безоплатній основі, а також дотримуватися вимог Порядку № 228;

- вимоги вжити заходи щодо використання за цільовим призначенням земельної ділянки площею 1028,74 кв.м вартістю 547,26 тис. грн, що належать Університету на праві постійного користування та розгляду питання щодо демонтажу незаконно встановленого майна відповідно до вимог законодавства;

- пропозиції привести у відповідність до вимог Порядку № 296 Договору від 11 січня 2006 року № 10/1-333, а також Додаткових договорів до нього від 08 липня 2019 року, 27 січня 2023 року та 21 травня 2024 року;

- пропозиції вжити заходів щодо приведення у відповідність до законодавства питання використання частини земельної ділянки, зокрема передачі її частин площею 1,0966 га, на яких розташовані багатоквартирні будинки, що введені в експлуатацію, в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 380/15516/24 без змін.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження.

22 вересня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Західного офісу Держаудитслужби, в якій скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року в оскаржуваній частині.

Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року касаційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Національного університету «Львівська політехніка» до Західного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування вимоги в частині повернуто особі, яка її подала.

23 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла вдруге касаційна скарга Західного офісу Держаудитслужби, в якій скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року в оскаржуваній частині. Також, скаржник подав заяву в якій просить поновити строк на касаційне оскарження.

Також, скаржник подав заяву в якій просить поновити строк на касаційне оскарження.

З огляду на встановлені обставини та норми чинного законодавства, враховуючи, що первинна касаційна скарга була подана у межах строку касаційного оскарження і скаржник повторно звертався до касаційного суду без зайвих зволікань, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Частиною першою статті 334 КАС України передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи наявність загальної підстави на касаційне оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи при цьому на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та відповідно, судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосовано наступні норми права, зокрема у частині оскаржуваної вимоги «Про усунення порушень законодавства» № 131303-14/4805-2024 від 18 червня 2024 року, складену Західним офісом Державної аудиторської служби України щодо Національного університету «Львівська політехніка» попередніми судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми в частині вимог щодо вимоги забезпечити вжиття заходів щодо відшкодування (в т.ч., але не виключно шляхом повернення, стягнення) понесених збитків та їх перерахування до державного бюджету із врахуванням вимог статей 15, 16, 1166, 1212 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV;

- судами попередніх інстанцій неправильно застосовано статтю 7 Бюджетного кодексу України, Порядок та умови надання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2022 року № 261 (далі - Порядок № 261), стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, Пункт 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (далі - Порядок № 228), договір від 24 жовтня 2022 року № 10/22д, укладений між ВСП «Автомобільно-дорожній коледж НУ «Львівська політехніка» (далі - Сторона 1, Коледж) та Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі - Сторона 2, академія ім.П. Сагайдачного), предметом якого є надання коледжем в спільне безоплатне користування приміщення гуртожитку коледжу загальною площею 988,8 кв.м.,

- вимоги надалі вживати заходи щодо укладення договорів із врахуванням частини першої статті 67 ГКУ, адже відносини з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів, та не допускати проживання сторонніх осіб на безоплатній основі, а також дотримуватися вимог Порядку № 228

- судами попередніх інстанцій неправильно застосовано статтю 7 Бюджетного кодексу України, Порядок та умови надання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2022 року № 261 (далі - Порядок № 261), стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, Пункт 20 Порядку № 228.

Наведені заявником доводи потребують перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу подання касаційної скарги у цій справі, колегія суддів приходить до висновку, що обґрунтування скаржником наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 331, 334, КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку Західного офісу Держаудитслужби на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі № 380/15516/24.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Західного офісу Держаудитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Національного університету «Львівська політехніка» до Західного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування вимоги в частині.

Витребувати з Львівського окружного адміністративного суду справу № 380/15516/24.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк

Л.О. Єресько

В.М. Соколов ,

Судді Верховного Суду