Справа № 460/15194/25
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/15194/25 пров. № А/857/37623/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року про забезпечення позову у справі за його позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення,

суддя(і) у І інстанції Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 26 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

25.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення про відмову у звільненні з військової служби та зобов`язання звільнити з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії щодо направлення військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження військової служби до іншого місця служби чи іншої військової частини до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі №460/15194/25 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що у заяві про забезпечення позову позивач посилається на припущення можливих негативних наслідків, однак в обґрунтування зазначеного належних та допустимих доказів, з яких суд має встановити наявність або відсутність об`єктивних обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги, до заяви про забезпечення позову не надав.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду від 26.08.2025 скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що забезпечення позову у спірному випадку не є упередженням можливих негативних наслідків, а є запобіжним заходом проти реальних дій, які можуть бути вчинені відповідачем. В умовах розгляду спору про звільнення з військової служби переведення військовослужбовця до іншого місця служби або іншої військової частини є прямою і очевидною дією, спрямованою на унеможливлення або ускладнення виконання майбутнього рішення суду на користь позивача. На думку скаржника, заборона відповідачу переводити позивача до іншої військової частини є повністю пропорційним заходом.

Представник позивача у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення його позову.

Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, на зв`язок у режимі відеоконференції не вийшрв, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із приписами частини 2 статті 150 цього Кодексу забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть бути такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Згідно з положеннями частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, суд має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як слідує із заяви, позивач обґрунтував необхідність забезпечення його позову тим, що Військова частина НОМЕР_1 уже відмовила йому у звільненні з військової служби, посилаючись на формальні причини, які не відповідають суті та змісту закону.

За наявною інформацією існує практика, коли військова частина здійснює переведення військовослужбовців, які ініціювали судові спори, до інших місць служби чи військових частин. Такі дії є навмисними та спрямовані на ускладнення розгляду справи, зокрема можуть призвести до необхідності зміни відповідача, юрисдикції, а також унеможливлення належного виконання судового рішення у разі його ухвалення на користь позивача.

Невідкладне вжиття заходів забезпечення позову необхідне для запобігання шкоді, яка може бути завдана матері позивача, ОСОБА_2 , 1957 року народження, яка є особою з інвалідністю II групи, потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування. Позивач є єдиною особою, яка може здійснювати такий догляд. Переведення ОСОБА_1 до іншого місця служби, особливо далеко від місця проживання матері, залишить її без життєво необхідного догляду.

Разом із тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків настання негативних наслідків невжиття заходів забезпечення позову, про які він зазначає.

Застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо направлення позивача для проходження військової служби за межі військової частини чи до іншого місця служби або іншої військової частини буде необґрунтованим, оскільки такі обставини та підстави для застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті того позову, який пред`явлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, заявником у цій справі не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №460/15194/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Постанова у повному обсязі складена 03 листопада 2025 року.