Справа № 640/17851/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Скільського І.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до ОСОБА_1 про стягнення штрафу у розмірі 8333,35 грн,
Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 8333,35 грн.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 24.03.2025 адміністративну справу прийняв до провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №0011 від 22.03.2021 на відповідача накладено штраф в розмірі 8333,35 грн. Позивач стверджує, що вказане рішення 23.03.2021 надіслано на адресу відповідача, проте у передбачений законом термін відповідач добровільно штраф не сплатив.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог та серед іншого вказав на те, що позивачем не проводилась фактична перевірка, рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №0011 від 22.03.2021 є передчасним, оскільки відповідач у період з 12.05.2021 по 11.11.2021 мав можливість оскаржити рішення про накладення штрафу (а.с.50-53).
Розглянувши матеріали справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.
Згідно протоколу про порушення законодавства про рекламу від 15.12.2020 головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області складено протокол про наявні ознаки порушення вимог частини першої статті 7, пункту третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» при розповсюдженні зовнішньої реклами за адресою: траса Київ-Ковель, в направлені на Київ (виїзд з Бучі) такого змісту: «У НАС БЕЗ МАСОЧКИ ШВИДКО МИЙКА 4 хв». (а.с.21).
Рішенням від 15.01.2021 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу вирішено розпочати справу про порушення законодавства про рекламу відносно рекламодавця ОСОБА_1 (а.с.20).

Відповідно до протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 02.03.2021 рекламодавцем ОСОБА_1 , за результатами розгляду справи встановлено, що в рамках проведення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами виявлено розповсюдження зовнішньої реклами за адресою: траса Київ-Ковель, в направлені на Київ (виїзд з Бучі) такого змісту: «У НАС БЕЗ МАСОЧКИ ШВИДКО МИЙКА 4 хв», що має ознаки порушення вимог частини першої статті 7, пункту третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» (а.с.10-11).

Згідно попереднього висновку за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги частини першої статті 7, пункту третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» (а.с.23-25)

Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів прийнято рішення №0011 від 22.03.2021 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги частини першої статті 7, пункту третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» (а.с.7).

Вказане рішення листом від 23.03.2021 №15.4-11/6645 направлено ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій згідно із статтею 27 Закону України «Про рекламу» сума штрафних санкцій становить 8333,35 грн (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Закон України «Про рекламу» (далі - Закон №270/96-ВР, в редакції, станом на час спірних правовідносин) визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до ст.1 Закону № 270/96-ВР реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №270/96-ВР, основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Згідно із пунктом третім частини першої статті 8 Закону №270/96-ВР, у рекламі забороняється подавати відомості або закликати до дій, які можуть спричинити порушення законодавства, завдають чи можуть завдати шкоди здоров`ю або життю людей та/чи довкіллю, а також спонукають до нехтування засобами безпеки;

Частиною 1 статті 10 Закону №270/96-ВР визначено, що недобросовісна реклама забороняється.

Частиною 1 статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону № 270/96-ВР центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

Частиною 9 статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, може вимагати від рекламодавців публікації відомостей, що уточнюють, доповнюють рекламу, та звертатися з позовом до суду щодо протиправних дій рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.

Рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду (ч. 11 ст. 27 Закону № 270/96-ВР).

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (далі - Порядок №693).

Пунктом 9 Порядку №693 визначено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою.

Відповідно до пункту 18 Порядку №693 за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Згідно з пунктом 19 Порядку №693 рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку.

Сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства (п. 20 Порядку № 693).

Таким чином, штрафні санкції до порушників законодавства про рекламу застосовуються на підставі рішення Держпродспоживслужби, яке приймається за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, а сума штрафної санкції, визначена за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, після закінчення строку на оскарження відповідного рішення, якщо його не було оскаржено, набуває статусу узгодженого грошового зобов`язання та підлягає сплаті до державного бюджету. Не сплачені у добровільному порядку узгоджені штрафні санкції за правопорушення законодавства про рекламу підлягають стягненню з винних осіб у судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 02.03.2021 рекламодавцем ОСОБА_1 , за результатами розгляду справи встановлено, що в рамках проведення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами виявлено розповсюдження зовнішньої реклами за адресою: траса Київ-Ковель, в направлені на Київ (виїзд з Бучі) такого змісту: «У НАС БЕЗ МАСОЧКИ ШВИДКО МИЙКА 4 хв», що має ознаки порушення вимог частини першої статті 7, пункту третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» (а.с.10-11).

Згідно попереднього висновку за результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги частини першої статті 7, пункту третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» (а.с.23-25)

Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів прийнято рішення №0011 від 22.03.2021 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги частини першої статті 7, пункту третього частини першої статті 8 та частини першої статті 10 Закону України «Про рекламу» (а.с.7).

Вказане рішення листом від 23.03.2021 №15.4-11/6645 направлено ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно розрахунку штрафних санкцій згідно із статтею 27 Закону України «Про рекламу» сума штрафних санкцій становить 8333,35 грн (а.с.12).

Станом на час розгляду справи докази про оскарження рішення №0011 від 22.03.2021, у матеріалах справи відсутні.

Оскільки рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №0011 від 22.03.2021 в установленому законом порядку відповідач не оскаржив, суд дійшов висновку про те, що визначена у рішеннях сума штрафної санкції набула статусу узгодженого грошового зобов`язання.

Станом на час розгляду справи докази про сплату штрафної санкції, визначеної рішеннями №0011 від 22.03.2021, у матеріалах справи відсутні.

Суд звертає увагу, що вимогою заявленого позову є стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій за правопорушення законодавства про рекламу, у зв`язку з чим предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення відповідної заборгованості в судовому порядку, процедури узгодження визначеного у рішенні грошового зобов`язання, сплати узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлений законом строк.

Таким чином, враховуючи те, що рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №0011 від 22.03.2021 відповідачем у визначені законом строки не оскаржене, штраф у добровільному порядку не сплачено, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підстав для розподілу судових витрат судом не встановлено.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в дохід бюджету штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі 8333 (вісім тисяч триста тридцять три гривні) 35 копійок, згідно рішення №0011 від 22.03.2021.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.