Справа № 500/3318/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/3318/24 пров. № А/857/24057/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Пліша М.А.,

суддів: Іщук Л.П., Курильця А.Р.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (головуючий суддя Дерех Н.В., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , що діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі, відповідач - 2), в якому просив визнати протиправним рішення від 01.05.2024 року про відмову у: призначенні пенсії по втраті годувальника та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника батька ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №96 від 01.05.2024 щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії у раз втрати годувальника.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.04.2024 про призначення пенсії в разі втрати годувальника, прийнявши відповідне рішення, з врахування правових висновків, зазначених судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зокрема апелянт вказує на те, що необхідний страховий стаж годувальника визначений статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 15 років. При цьому звертає увагу суду на те, що страховий стаж померлого ОСОБА_4 (який, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника) становить 00 років 00 місяців 00 днів.

За результатами розгляду документів доданих до заяви, не можуть бути зараховані записи трудової книжки УКТ № НОМЕР_1 від 10.01.1978; довідка №5 10.01.2005 та довідка №6 від 10.01.2005; довідка №1 від 10.01.2005, оскільки між утриманцем та годувальником не встановлено родинного зв`язку.

Отже, вважає, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи, встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (встановлено першу групу інвалідності з дитинства), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.05.2005.

23.04.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №296 від 01.05.2024 ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку між утриманцем та годувальником, а також необхідного страхового стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано записи трудової книжки НОМЕР_3 від 10.01.1978; довідка №5 від 10.01.2005 та довідка №6 від 10.01.2005; не враховано довідку по заробітній платі від 10.01.2005, оскільки між утриманцем та годувальником не встановлено родинний зв`язок.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що відповідач приймаючи спірне рішення №96 від 01.05.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, діяв без врахування всіх обставин для прийняття законного рішення.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон № 1058-ІV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону №1058-IV, передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Так, за змістом абзацу 1 частини першої статті 36 Закону №1058-ІV (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, зазначеною нормою закону визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.

Відповідно до приписів частини 1 статті 38 Закону №1058-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Згідно матеріалів справи, оскаржуване рішення, яким відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника, мотивоване відсутністю родинного зв`язку між утриманцем та годувальником, а також необхідного страхового стажу померлого годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 21.05.2021), за життя отримував пенсію по віку, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 01.03.2005.

У відповідності до довідки Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області №108 від 26.01.2011, ОСОБА_4 дійсно числився на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі як отримувач пенсії по віку, отримує надбавку як дитина війни.

З наведених мотивів, колегія суддів вважає, що покликання апелянта на відсутність необхідного страхового стажу померлого годувальника є протиправними.

Щодо відсутності родинних зв`язків між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , то колегія суддів зазначає, що у відповідності до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4 .

Крім того, розбіжності у написанні імен « ОСОБА_5 » та «Леон», на думку суду, не можуть слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника.

Зокрема, як слідує з свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , у ньому містяться відомості щодо ОСОБА_4 , такі ж відомості містяться у Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 , довідці - виписці з погосподарськоїї книги №2 Шибалинської сільської ради за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач приймаючи спірне рішення №96 від 01.05.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, діяв без врахування всіх обставин для прийняття законного рішення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_3 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частинами 3 та 4статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Суд не може підміняти своїм рішенням компетенцію уповноваженого органу державної влади, через що вимоги про зобов`язання призначити пенсію також задоволенню не підлягають.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відповідає цим вимогам.

З урахуванням зазначеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 23.04.2024 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі №500/3318/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді Л. П. Іщук
А. Р. Курилець