Справа № 140/6698/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/6698/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2014, 2015 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в адміністративній справі №140/6358/24, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2014, 2015 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в адміністративній справі №140/6358/24, та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в адміністративній справі №140/6358/24, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в адміністративній справі №140/6358/24, та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення перерахунку та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини 10.08.2016 з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в адміністративній справі №140/6358/24, та з урахуванням індексації грошового забезпечення; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини10.08.2016 з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення та оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в адміністративній справі №140/6358/24 та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправними дій щодо утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5241,29 грн, без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні доплат грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/22475/23 та стягнення з відповідача недоотримане грошове забезпечення в розмірі 5241,29 грн без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні доплат грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/22475/23;

- визнання протиправними дій щодо утримання військового збору в розмірі 5% із суми 29118,27 грн., при проведенні доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/22475/23 та стягнення з відповідача недоотримане грошове забезпечення в розмірі 3,5% в сумі 1019,14 грн у вигляді утриманого військового збору при проведенні доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/22475/23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , звідки був звільнений з виключенням зі списків особового складу згідно з наказом №168 від 10.08.2016.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23 відповідач нарахував компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період за 01.01.2014 по 28.12.2021 на підставі судових рішень по справі №140/4626/21 у загальній сумі 29118,27 грн, однак 11.03.2025 позивачу було виплачено лише 22371,07 грн. Листом від 10.05.2025 відповідач повідомив, що розмір компенсації становить 29118,27 грн, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб (18%) в розмірі 5241,29 грн та військовий збір (5 %) в розмірі 1455,91 грн, як наслідок перераховано на картку 22241,07 грн (комісію покладено на позивача).

Позивач вважає, що при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №140/22475/23 має бути проведена одночасна компенсація суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).

Крім того, дохід позивача у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця в силу положень Податкового кодексу України (далі ПК України) повинен бути оподаткованим за ставкою військового збору 1,5%, а не 5%, як це протиправно здійснив відповідач.

Позивач вважає, що втрата ним статусу військовослужбовця на час виплати йому грошового забезпечення не звільняє Військову частину НОМЕР_1 компенсувати суму податку на доходи фізичних осіб та суму військового збору, оскільки саме дії останнього призвели до виплати позивачу такої вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.

Також заявою від 19.04.2025 позивач просив відповідача здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік із врахуванням оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди згідно судового рішення по справі №140/6358/24, однак відповідач проігнорував вказане звернення. Позивач зазначає, що оскільки згідно судового рішення у справі №140/6358/24 сума щомісячної додаткової грошової винагороди збільшилась, то підлягають новому перерахунку і розміри даних видів грошового забезпечення.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження 23.06.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.19), відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 по 10.08.2016 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 25.05.2021 №118 (а.с .7).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2024, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період за 01.01.2014 по 28.12.2021 відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №140/4626/21.

На виконання рішення суду у справі №140/22475/23 відповідач 11.03.2025 виплатив позивачу грошові кошти у розмірі 22371,07 грн, що підтверджується випискою з його карткового рахунку (а.с.7 зворот).

Як вбачається з довідки-розрахунку та розрахунково-платіжної відомості №16 (а.с. 11-12) позивачу нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період за 01.01.2014 по 28.12.2021 на підставі судових рішень у справі №140/4626/21 у загальному розмірі 29118,27 грн, із цієї суми утримано податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 18% - 5241,29 грн та військовий збір у розмірі 5% - 1455,91 грн, сума для перерахування на картку становить 22421,07 грн.

Також судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №140/4626/21, яке в цій частині залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №140/4626/21, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2014 по 10.08.2016 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №140/4626/21, яка набрала законної сили, також зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, з вирахуванням виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, з вирахуванням виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини 10.08.2016.

В подальшому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24, яке набрало законної сили 31.01.2025, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 10.08.2016 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду у справі №140/6358/24 відповідач здійснив позивачу перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 10.08.2016 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, про що свідчить довідка-розрахунок (а.с. 13).

19.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, яка була утримана при виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №140/22475/23, а також здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік із врахуванням оновлених сум щомісячної додаткової винагороди згідно судового рішення у справі №140/6358/24 (а.с.9).

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 22.05.2025 №1193/494/1/742/пс повідомив позивача лише про те, що розрахунки щодо виконання рішення суду у справі №140/22475/23 погоджено рішенням Командувача Повітряних Сил України від 12.06.2024 №4898/пз (а.с. 10). При цьому вказаний лист не містить відповіді на заявлені позивачем у заяві від 19.04.2025 прохання.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Згідно зі статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт 1).

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4).

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян та інші.

Відповідно до норм статей 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок № 159, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Як визначено в пункті 3 Порядку № 159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу правових норм слід зробити висновок, що основними умовами для виплати компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (в тому числі одноразової грошової допомоги) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статті 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29.03.2023 у справі № 120/9475/21-а, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 22.06.2018 у справі №810/1092/17.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108/95-ВР).

Так, структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 33 Закону № 108/95-ВР визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

За приписами статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Статтею 34 Закону № 108/95-ВР визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

З наведеного випливає, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 380/6777/24.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013.

Конституційний Суд України у вказаному Рішенні виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону № 108/95-ВР такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

У пункті 2.2 Рішення від 15.10.2013 № 9-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації є компенсаторною складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 05.05.2022 у справі № 380/8976/21, від 29.11.2023 у справі № 560/11895/23, від 14.12.2023 у справі № 600/4606/23-а.

Предметом цього спору є, зокрема, нарахування та виплата позивачу недоотриманого грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23.

Відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 ПК України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Пунктом 168.5 пункту 168 ПК України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44).

Згідно з пунктом 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Згідно з пунктами 4-5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених положень Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема військовослужбовцями, а також особами, звільненими із служби, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

За встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд зазначає, що оскільки компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, а тому при нарахуванні та виплаті такої має бути проведена одночасна компенсація суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.

Водночас матеріалами справи підтверджено, що з суми нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період за 01.01.2014 по 28.12.2021 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23 відповідачем було відраховано 18% податку на доходи фізичних осіб (нараховано кошти у розмірі 29118,27 грн, із цієї суми утримано податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 18% - 5241,29 грн) (а.с. 12).

Суд наголошує, що відповідачу належало при виплаті позивачу сум компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №140/22475/23, яке набрало законної сили, компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб.

При цьому, втрата позивачем статусу військовослужбовця на час виплати заборгованості, не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві такої компенсації вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача по утриманню з суми грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб без її компенсації є протиправними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №812/1048/17, від 25.06.2020 у справі №825/761/17 та від 29.07.2020 у справі №814/142/17.

Щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми виплаченого позивачу грошового забезпечення на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16-1 пункту 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України в редакції, чинній до внесення до нього змін згідно Закону України №4015-IX від 10.10.2024, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

В свою чергу, відповідно до підпункту 16-1 пункту 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України в редакції, чинній після внесення до нього змін згідно Закону України №4015-IX від 10.10.2024, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є: 1) особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; 2) фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої, другої та четвертої груп; 3) платники єдиного податку третьої групи, крім електронних резидентів (е-резидентів).

Військовий збір для платників збору, зазначених у підпунктах 2 та 3 цього підпункту, встановлюється з 1 січня 2025 року по 31 грудня року, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-IX.

Об`єктом оподаткування збором є: 1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; 2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - щомісячна сума, що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; 3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 292 цього Кодексу.

Ставка збору становить: 1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту; 2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, з розрахунку на календарний місяць; 3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - 1 відсоток від доходу, визначеного згідно із статтею 292 цього Кодексу; 4) для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).

Починаючи з 1 січня року, наступного за роком, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-IX, ставка збору для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту.

У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Поряд з цим, суд зауважує, що згідно з приписами пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.10.2024 №4015-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Таким чином, до доходів (їх частини), які нараховані (виплачені, надані) податковими агентами платникам податку у вигляді заробітної плати за податкові періоди до 01.12.2024 застосовується ставка військового збору 1,5% незалежно від дати їх фактичної виплати (надання).

Як вбачається з розрахунково-платіжної відомості від 10.04.2025 №16 на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період за 01.01.2014 по 28.12.2021 за рішенням суду у справі №140/4626/21, із суми нарахованих позивачу коштів у розмірі 29118,27 грн утримано військовий збір у розмірі 5% - 1455,91 грн (а.с. 12).

Враховуючи приписи вищезазначених норм податкового законодавства, суд вважає, що оскільки відповідачем здійснено позивачу на виконання рішення суду виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період за 01.01.2014 по 28.12.2021, тобто за попередній період, відповідачем протиправно утримано військовий збір у розмірі 5% замість 1,5 % від суми грошового забезпечення, оскільки нарахування та виплата такого грошового забезпечення стосувалась податкового періоду до 01.12.2024 та не залежить від фактичної виплати (11.03.2025) грошового забезпечення позивача.

Таким чином, відповідач безпідставно та надмірно утримав зайві 3,5 % військового збору (5 % замість 1,5 %) з виплаченого грошового забезпечення позивача.

При цьому, суд зазначає, що відсутність у позивача статусу військовослужбовця на день виплати грошового забезпечення на виконання рішення суду не дає підстав для утримання з останнього військового збору у розмірі 5%, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві такого грошового забезпечення вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченого позивачу грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №140/22475/23, є протиправними.

Щодо взаємопов`язаних позовних вимог в частині, що стосується перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік з урахуванням в складі грошового забезпечення, з яких вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення (індексація стосується лише грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки) відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктам 30.1, 30.3 розділу XXX Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (далі - Інструкція №260, була чинна до 20.07.2018) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пунктів 33.1, 33.3 розділу XXXIIІ Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пунктів 37.11, 37.13 розділу XXXVII Інструкції №260 особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, зазначеним у пунктах 37.9 та 37.10 цієї Інструкції, що мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення. Розрахунок грошового забезпечення за час щорічної основної відпустки, визначеної в пунктах 37.5 та 37.6 цієї Інструкції, та грошової компенсації, визначеної в пунктах 37.9-37.11 цієї Інструкції, здійснюється виходячи з окладу за військовим званням, посадового окладу та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою штатною посадою, що ним займалася.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, яка була чинною до 01.03.2018 (далі Постанова №889), установлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, 2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 констатував наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача в частині нарахування і виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2016 та 2017 роках без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу на оздоровлення у 2016 та 2017 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої вищевказаною постановою.

Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, від 10.11.2021 у справі №825/997/17.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Таким чином, спеціальним законом прямо передбачено правило безумовної індексації грошового забезпечення військовослужбовця, котре не поставлено у залежність від дії будь-яких факторів.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Суд зазначає, що право позивача на отримання: 1) індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2014 по 10.08.2016 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року, 2) матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, 3) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини 10.08.2016 встановлено судами в межах адміністративної справи №140/4626/21.

Так, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №140/4626/21, яке в цій частині залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №140/4626/21, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2014 по 10.08.2016 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Також постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №140/4626/21, яка набрала законної сили, встановлено, що з наявної в матеріалах справи інформації про розміри та склад отриманих позивачем одноразових видів грошового забезпечення, а саме матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2014-2016 роки слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включена до таких одноразових видів грошового забезпечення, також сума індексації не приймала участі в обрахунку зазначених видів грошового забезпечення. При цьому, впродовж 2014-2016 років щомісяця позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода. При цьому суд зазначив, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць. З урахуванням того, що перед виключенням позивача із списків особового складу відповідної частини, в період 2014-2016 років позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода щомісяця, тому підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення є відсутніми. Також судом у справі №140/4626/21 встановлено, що позивач в період з 2009 року по 10.08.2016 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , саме на цю військову частину (за місцем штатної служби) покладається обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини 10.08.2016.

Таким чином, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №140/4626/21, яка набрала законної сили, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, з вирахуванням виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, з вирахуванням виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини 10.08.2016.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В подальшому, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24, яке набрало законної сили 31.01.2025, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 10.08.2016 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з долученої до матеріалів справи довідки-розрахунку Військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2024 №1193/494/3/489/пс (а.с.13) вбачається, що на виконання рішення суду у справі №140/6358/24 відповідач здійснив позивачу перерахунок та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 10.08.2016 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, розмір донарахованої щомісячної додаткової грошової винагороди становить 29455,18 грн.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що з набранням законної сили рішення суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24, змінився розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, з якого відповідачем визначався, зокрема, розмір належної йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, перерахований на виконання судового рішення у справі №140/4626/21.

Отже, з набранням законної сили рішенням суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24 у позивача виникло право на перерахунок розміру належної йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення суду у справі №140/6358/24.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені вище норми права, якими урегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення взаємопов`язаних позовних вимог в цій частині у спосіб визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24 (з урахуванням раніше виплачених сум); визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення та оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в адміністративній справі №140/6358/24 та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення та оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в адміністративній справі №140/6358/24, з урахуванням раніше виплачених сум.

З огляду на вищенаведене позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5241,29 грн без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні ОСОБА_1 виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення в розмірі 5241,29 грн у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді надмірно утриманого військового збору у розмірі 3,5% із суми, нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №140/22475/23.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015 роки, грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №140/6358/24, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення та оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в справі №140/6358/24.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вона обраховується, індексації грошового забезпечення та оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 в справі №140/6358/24, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя О. О. Андрусенко