Справа № 520/21444/25
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 р. Справа № 520/21444/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №1166 від 16.02.2025 р. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 "Про результати службового розслідування" в частині, яким солдат ОСОБА_3 виважено зниклим безвісті, внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 429, 430 КК України та припинення виплати йому грошового забезпечення, премії, додаткової грошової винагороди та зняття з усіх видів забезпечення з 05.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваний наказ №1166 від 16.02.2025 р. командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" в частині, в якій солдата ОСОБА_3 виважено зниклим безвісті, внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 429, 430 КК України та припинення виплати йому грошового забезпечення, премії, додаткової грошової винагород та знято з усіх видів забезпечення з 05.01.2025 року, є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачу до його Електронного кабінету в системі "Електронний суд" та ним отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.

Проте, представником відповідача відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надходило, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що сина позивача - ОСОБА_3 з 24 листопада 2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на посаду номером обслуги 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 7-ої механізованої роти (наказ командира військової частини НОМЕР_2 , підстава: наказ командира війкової частини НОМЕР_1 від 23.11.2024 №128-РС) (а.с. 47).

ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено ОСОБА_1 сповіщення №714 від 09.01.2025, яким повідомлено, що солдат ОСОБА_3 під час штурмових дій противника поблизу с. Терни Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області 05.01.2025 загинув. З отриманого відео з безпілотника, який супроводжував відбиття штурму стало відомо, що солдат ОСОБА_3 не вів вогонь по противнику та добровільно здався в полон, в результаті чого був розстріляний противником. В зв`язку з тим, що позицію зайняв противник, евакуювати тіло не вдається можливим (а.с. 14).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2025 року №410 «Про призначення службового розслідування» комісією з розслідувань у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за № 1503/31371.

За результатами проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 16.02.2025.

В акті службового розслідування від 16.02.2025 зазначено, що з доповіді про подію у військовій частині НОМЕР_2 від 05.01.2025 №54 стало відомо, що 05.01.2025 року в період часу з 07 години 20 хвилин до 13 години 55 хвилин противник проводив штурмові дії ВП КЛИЧКО поблизу н.п. Терни Краматорського району Донецької області. В цей час на позиції виконували бойове розпорядження командира військовій частині НОМЕР_2 від 23.11.2024 року №1272/1 дек військовослужбовці військовій частині НОМЕР_2 , зокрема, номер обслуги 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 7-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 .

З відео отриманого з безпілотника, який супроводжував відбиття штурму стало відомо, що солдат ОСОБА_3 не вів вогонь по противнику та добровільно здався в полон, в результаті чого противник розстріляв військовослужбовця, що призвело до його загибелі. В зв`язку з тим, що позицію зайняв противник, евакуювати тіла останнього не вдається можливим.

До моменту евакуації тіла з поля бою вважати таким, що зник безвісти.

Зникнення безвісти сталась внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 429 Кримінального кодексу України, а саме: самовільне залишення поля бою під час бою або відмова під час бою діяти зброєю, а також статтею 430 Кримінального кодексу України, а саме: добровільна здача в полон через боягузтво або легкодухість (а.с. 29 - 36).

Наказом №1166 від 16.02.2025 р. командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" завершено службове розслідування.

Вважати факт загибелі солдата ОСОБА_3 05.01.2024 року поблизу н.п. Терни, Краматорського району, Донецької області таким, що не підтвердився (пункт 2).

Вважати солдата ОСОБА_3 таким, що зник безвісти 05.01.2024 року поблизу н.п. Терни, Краматорського району, Донецької області внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 429, 430 Кримінального кодексу України (пункт 3).

Начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 :

- відповідно до абзацу 7 пункту 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким Іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 солдату ОСОБА_3 , який добровільно здався в полон з 05.01.2025 року, припинити виплати грошового забезпечення (підпункт 5.1 пункту 5).

- не виплачувати премію за січень 2025 року солдату ОСОБА_3 відповідно до вимог пункту 5 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (підпункт 5.2 пункту 5).

- не виплачувати солдату ОСОБА_3 додаткову грошову винагороду за січень 2025 року у розрахунку 100 000,00 грн./міс. за час безвісної відсутності або до дня обрання законної сили рішення суду про визнання його загиблим або оголошеним померлим (підпункт 5.3 пункту 5).

Начальнику штабу-заступнику командира військової частини НОМЕР_2 :

- не включати солдата ОСОБА_3 до наказу про виплату додаткової грошової винагороди відповідно до абзацу 3 пункту 11 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 реву №260, у розрахунку 100 000 гривень на місяць з січня 2025 року за час безвісної відсутності або до дня обрання законної сили рішення суду про визнання його загиблим або оголошеним померлим (підпункт 6.1 пункту 6).

- зняти з 05.01.2025 року солдата ОСОБА_3 з усіх видів забезпечення (підпункт 6.2 пункту 6) (а.с. 21 - 23).

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним наказом "Про результати службового розслідування" в частині, яким солдата ОСОБА_3 визнано зниклим безвісті внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 429, 430 КК України та припинення виплати йому грошового забезпечення, премії, додаткової грошової винагород та знято з усіх видів забезпечення, звернувся до суду з цим позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України від 25 березня 1992 року за № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року, № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року за № 170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах" (далі - Інструкція № 170) та Законом України від 24 березня 1999 року, № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до п. 11,12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби (в редакції, чинній на день виникнення обставин, що були предметом перевірки під час проведення службового розслідування), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 45 Дисциплінарного статуту ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно зі ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Міністерством оборони України від 21.11.2017 року №608.

За визначенням, наведеним у пункті 2 Розділу І Порядку від 21.11.2017 року №608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку від 21.11.2017 року №608 службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пунктів 1, 3, 8, 9 Розділу ІІІ Порядку від 21.11.2017 року №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 5, 6 Розділу VІ Порядку від 21.11.2017 року № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

З огляду на наведені норми суд зауважує, що саме акт службового розслідування є носієм доказової інформації про обставини встановлені під час його проведення.

Мета службового розслідування досягається всебічністю, повнотою, своєчасністю, об`єктивністю та додержанням законодавства України під час його проведення.

Всебічним, повним, об`єктивним і таким, що проведено з дотриманням вимог законів, вважатиметься службове розслідування, яке підтверджує фактичні обставини неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, встановлені на підставі зібраних доказів правопорушення і пояснень військовослужбовця стосовно обставин правопорушення та інших осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, в акті службового розслідування від 16.02.2025 зазначено, що з доповіді про подію у військовій частині НОМЕР_2 від 05.01.2025 №54 стало відомо, що 05.01.2025 року в період часу з 07 години 20 хвилин до 13 години 55 хвилин противник проводив штурмові дії ВП КЛИЧКО поблизу н.п. Терни Краматорського району Донецької області. В цей час на позиції виконували бойове розпорядження командира військовій частині НОМЕР_2 від 23.11.2024 року №1272/1 дек військовослужбовці військовій частині НОМЕР_2 , зокрема, номер обслуги 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 7-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 .

З відео отриманого з безпілотника, який супроводжував відбиття штурму стало відомо, що солдат ОСОБА_3 не вів вогонь по противнику та добровільно здався в полон, в результаті чого противник розстріляв військовослужбовця, що призвело до його загибелі. В зв`язку з тим, що позицію зайняв противник, евакуювати тіла останнього не вдається можливим.

До моменту евакуації тіло з поля бою вважати таким, що зник безвісти.

Зникнення безвісти сталась внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 429 Кримінального кодексу України, а саме: самовільне залишення поля бою під час бою або відмова під час бою діяти зброєю, а також статтею 430 Кримінального кодексу України, а саме: добровільна здача в полон через боягузтво або легкодухість (а.с. 29 - 36).

До акта службового розслідування додано наступні документи:

1. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2025 року №410, в 1 прим., на 1 арк.

2. Рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира 7-ої механізованої роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 18.01.2025 року вх.№1859, в 1 прим., на 1 арк.

3. Доповідь про подію у військовій частині НОМЕР_2 від 05.01.2025 №54, в 1 прим., на 3 арк.

4. Витяг з бойового розпорядження військової частини НОМЕР_2 від 23.11.2024 №1272/1 дек, в 1 прим., на 2 арк.

5. Витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 (за книгою обліку інв.№1 дек по жож) за 06.01.2025 року, в 1 прим., на 1 арк.

6. Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2024 року №361, в 1 прим., на 1 арк.

7. Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.08.2024 року №240, в 1 прим., на 1 арк.

8. Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.11.2024 року №329, в 1 прим., на 1 арк.

9. Службова характеристика солдата ОСОБА_3 , в 1 прим., на 1 арк.

10. Медична характеристика солдата ОСОБА_3 , в 1 прим., на 1 арк.

11. Пояснення старшого лейтенанта ОСОБА_5 , в 1 прим., на 2 арк.

12. Пояснення старшого сержанта ОСОБА_6 , в 1 прим., на 2 арк.

13. Відеозапис події отриманий з безпілотного літального апарату, в прим., на 1 компакт-диску.

Судом також встановлено, що в ході проведення службового розслідування, головним сержантом 7 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , а також ТВО командира 7 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 надано пояснення, в яких зазначили, що 05.01.2025 року поблизу с. Терни, Краматорського району, Донецької області, в тому числі, солдат ОСОБА_3 виконував бойове розпорядження командира військовій частині НОМЕР_2 від 23.11.2024 року №1272/1дск. В проміжок часу з 07 години 17 хвилин до 13 години 55 хвилин противник проводив штурмові дії ВП КЛИЧКО, де в цей час знаходились вищевказаний військовослужбовець. З отриманого відео з безпілотника, який супроводжував відбиття штурму стало відомо, що солдат ОСОБА_3 не вів вогонь по противнику та добровільно здався в полон, в результаті чого противник розстріляв військовослужбовця, що призвело до його загибелі (а.с. 55 - 58).

Наказом №1166 від 16.02.2025 р. командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" завершено службове розслідування.

Вважати факт загибелі солдата ОСОБА_3 05.01.2024 року поблизу н.п. Терни, Краматорського району, Донецької області таким, що не підтвердився (пункт 2).

Вважати солдата ОСОБА_3 таким, що зник безвісти 05.01.2024 року поблизу н.п. Терни, Краматорського району, Донецької області внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 429, 430 Кримінального кодексу України (пункт 3).

Начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 :

- відповідно до абзацу 7 пункту 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким Іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 солдату ОСОБА_3 , який добровільно здався в полон з 05.01.2025 року, припинити виплати грошового забезпечення (підпункт 5.1 пункту 5).

- не виплачувати премію за січень 2025 року солдату ОСОБА_3 відповідно до вимог пункту 5 розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (підпункт 5.2 пункту 5).

- не виплачувати солдату ОСОБА_3 додаткову грошову винагороду за січень 2025 року у розрахунку 100 000,00 грн./міс. за час безвісної відсутності або до дня обрання законної сили рішення суду про визнання його загиблим або оголошеним померлим (підпункт 5.3 пункту 5).

Начальнику штабу-заступнику командира військової частини НОМЕР_2 :

- не включати солдата ОСОБА_3 до наказу про виплату додаткової грошової винагороди відповідно до абзацу 3 пункту 11 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 реву №260, у розрахунку 100 000 гривень на місяць з січня 2025 року за час безвісної відсутності або до дня обрання законної сили рішення суду про визнання його загиблим або оголошеним померлим (підпункт 6.1 пункту 6).

- зняти з 05.01.2025 року солдата ОСОБА_3 з усіх видів забезпечення (підпункт 6.2 пункту 6) (а.с. 21 - 23).

Згідно частини 1, 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Надаючи оцінку доказам, які були використані відповідачем під час проведення службового розслідування, суд звертає увагу, що акт службового розслідування, наказ №1166 від 16.02.2025 р. командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування", яким завершено службове розслідування, пояснення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , наданих в рамках службового розслідування, містять посилання на відеозапис з безпілотного літального апарату, який супроводжував відбиття штурму 05.01.2025, в якому брав участь ОСОБА_3 .

Вказаний відеозапис підтверджує висновки, зроблені в ході службового розслідування, що солдат ОСОБА_3 не вів вогонь по противнику та добровільно здався в полон, в результаті чого противник розстріляв військовослужбовця, що призвело до його загибелі. До моменту евакуації тіла з поля бою вважати таким, що зник безвісти. Зникнення безвісти сталась внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 429 Кримінального кодексу України, а саме: самовільне залишення поля бою під час бою або відмова під час бою діяти зброєю, а також статтею 430 Кримінального кодексу України, а саме: добровільна здача в полон через боягузтво або легкодухість.

Проте, матеріали справи не містять жодного відеозапису з безпілотного літального апарату подій 05.01.2025.

Крім того, як свідчать матеріали справи, до військової частини НОМЕР_1 направлявся адвокатський запит щодо отримання відеоматеріалів стосовно військовослужбовця ОСОБА_3 .

Листом військової частини НОМЕР_1 від 22 червня 2025 року №7749 відмовлено у наданні відеоматеріалів стосовно військовослужбовця ОСОБА_3 з мотивів уникнення розповсюдження соціальних мережах, безконтрольного надання інформації третім особам, які не мають стосунку до справи (а.с. 8 - 9).

Листом військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2025 року надано адвокату матеріали службового розслідування відносно військовослужбовця ОСОБА_3 (а.с. 10).

При цьому, відеозапису подій 05.01.2025, разом з матеріалами службового розслідування адвокату не було надано.

Суд також звертає увагу, що отримавши ухвалу про відкриття провадження через підсистему "Електронний суд", що підтверджено довідкою про доставку електронного листа, представником відповідача не надіслано до суду відзиву на позов, як і не надіслано матеріалів службового розслідування разом з відеозаписом з безпілотного літального апарату подій 05.01.2025, причин поважності їх неподання також не повідомлено.

Згідно ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, обставини, про які йдеться в матеріалах службового розслідування, не підтверджені належними та допустимими доказами під час судового розгляду даної справи.

Відтак, суд доходить висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 не було вжито всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин, з приводу яких призначалось службове розслідування, що свідчить про передчасність висновків відповідача, що 05.01.2025 поблизу н.п. Терни Краматорського району Донецької області солдат ОСОБА_3 не вів вогонь по противнику та добровільно здався в полон, в результаті чого противник розстріляв військовослужбовця, що призвело до його загибелі, вважати таким, що зник безвісти. Зникнення безвісти сталась внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 429 КК України, а саме: самовільне залишення поля бою під час бою або відмова під час бою діяти зброєю, а також статтею 430 КК України, а саме: добровільна здача в полон через боягузтво або легкодухість.

Також суд зазначає, що вчинення злочину, передбаченого статтями 429 та 430 КК України, як і будь-якого іншого злочину, встановлюється виключно вироком суду, а не матеріалами службового розслідування. Матеріали службового розслідування можуть містити докази, які можуть бути представлені в суді, але лише суд має повноваження визнати особу винною у вчиненні злочину.

Оскільки висновки службового розслідування щодо добровільної здачі в полон солдатом ОСОБА_3 не підтверджені жодними належними і достовірними доказами та ґрунтуються на припущеннях, обставин щодо добровільної здачі солдата ОСОБА_3 в полон не були з`ясовані в установленому законодавством порядку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування наказу №1166 від 16.02.2025 командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" в частині, що стосується солдата ОСОБА_3 .

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зважаючи, що до прийняття рішення по даній справі не надано відповідних доказів понесення витрат на правничу допомогу, не заявлено клопотання про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про розподіл витрат на правничу допомогу 15 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ №1166 від 16.02.2025 командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" в частині, що стосується солдата ОСОБА_3 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.