Справа № 240/3049/25
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/3049/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 02.12.2024 №19 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким їй відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити їй пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 2 роки відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з моменту звернення до органу пенсійного фонду.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. Зокрема, позивач зауважує, що нею дотримано усіх законодавчих підстав для призначення їй пенсії.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надіслало до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачем зауважено, що у позивача відсутні підстави для призначення їй пенсії, оскільки документально не підтверджено період роботи за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. До періоду роботи не враховано дані архівної довідки №01-16/221-К від 26.08.2024, бо професія "жиловщик", робота "жиловка мяса" не передбачені постановою КМУ від 15.11.1996 №1391 "Про затвердження переліків видів робіт і місць за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи".

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області скористалося своїм правом на подання відзиву, у якому заперечило проти задоволення позову та вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області правомірними. Зокрема вказує, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви зараховано до страхового стажу всі періоди трудової діяльності. Тому позов є необґрунтованим та підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 працювала за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильський АЕС та має дублікат посвідчення замість № НОМЕР_1 від 28 серпня 2024 року громадянки, яка тимчасово працювала на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках.

26.11.2024 позивач зверталася до відповідача із заявою, у якій просила призначити їй пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Листом від 10.12.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило заявника, що її звернення було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та винесено рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.12.2024. Рішення мотивоване тим, що документально не підтверджено період роботи заявниці з моменту аварії до 01.07.1986 - не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. До уваги не взяті дані архівної довідки №01-16/221-К від 26.08.2024, оскільки професія "жиловщик", робота "жиловка мяса" не передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1996 №1391 "Про затвердження переліків видів робіт і місць за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Частиною 1 ст.14 Закону №796-XII визначено, що право на пільги, передбачені цим Законом, мають особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону №796-XII.

Відповідно до п. 7 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 (у редакції на момент видачі довідки №1 від 11.12.1992), громадянам, які тимчасово працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 і 1987 років на території зони безумовного (обов`язкового) відселення, за умови, що їх було направлено в цю зону за розпорядженнями міністерств, відомств, виконавчих комітетів обласних Рад народних депутатів, видаються посвідчення рожевого кольору, серія Г, на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 1).

В матеріалах справи міститься архівна довідка від 26.08.2024 №01-16/221-К, видана архівним відділом Житомирської міської ради, в якій зазначено, що позивач приймала участь в переробці худоби із зон відчуження та районів, постраждалих від аварії на ЧАЕС. Кількість відпрацьованих днів: у 1986 році становить - 134 дні, рівень гамма-фону, мкР/год. 53,6; у 1987 році - 174 дні, рівень гамма-фону, мкР/год 8,7.

Згідно копії дубліката посвідчення замість № НОМЕР_1 від 28 серпня 2024 року, виданого Житомирською обласною державною адміністрацією, позивач є громадянкою, який тимчасово працювала на території зони безумовного (обов`язкового) відселення у 1986-1987 роках.

Дане посвідчення є чинним та надає право користуватися компенсаціями та пільгами, встановленими ст. 24 Закону №796-XII, в редакції, яка діяла на час встановлення цього статусу, а саме: передбаченими пунктами 1, 6, 8, 20, 27, 29 статті 20, пунктом 15 частини першої статті 22, пунктом 3 статті 23 цього Закону.

Відповідно до ст. 15 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII (діяла на момент розгляду заяви позивача) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на два роки.

Отже, на момент звернення позивача із заявою, для надання пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно п.6 ч.2 ст.55 Закону №796-ХІІ, має бути дотримано дві умови для призначення пенсії, а саме те, що 1) позивач працював за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаним з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС та 2) працював з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років.

Із спірного рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що підставою відмови стало те, що згідно Переліку №1391 відсутня професія "жиловщик", робота "жиловка мяса".

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1996 №1391 затверджено Перелік видів робіт і місць за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (далі - Перелік).

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 та архівної довідки №01-16/221-К від 26.08.2024, позивач в період в 1986 та 1987 роках працювала жилувальником м`яса на Житомирському м`ясокомбінаті.

Суд дослідив, що відповідно до Переліку №1391, Житомирський м`ясокомбінат дійсно входить до переліку місць за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Проте, професія жилувальник м`яса відсутня у Переліку виробництв, видів робіт, а також професій та посад осіб, які працювали за межами зони відчуження на роботах в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, позивачем не підтверджено умову для надання пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно п.6 ч.2 ст.55 Закону №796-ХІІ.

Разом з тим, суд враховує, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує особливий статус. Однак, вважає за необхідне вказати, що вказаним Законом №796-ХІІ підтверджується, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії. Однак, користування пільгами визначеними Законом та наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниженням віку, відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням наведеного, під час розгляду заяви позивача на підставі долучених до неї документів у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не було законних підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 вказаного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., Краматорський р-н, 84122, ) про визнання протиправним та скасування рішення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

04.11.25