Справа № 440/2798/25
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2798/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - Військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України , в якій просила:

-визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.02.2025 №313-РС, згідно з яким старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено із займаної посади медичної сестри хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії військової частини НОМЕР_3 Медичних сил Збройних Сил України і призначено до Сухопутних військ Збройних Сил України санітарним інструктором медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , ВОС - 879659А;

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2025 № 56 про «Старшого сержанта ОСОБА_1 медичну сестру хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії, призначену наказом Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 08 лютого 2025 року №313-РС, на посаду санітарного інструктора медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 , вважати такою, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби»;

-поновити ОСОБА_1 на службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді медичної сестри хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії військової частини НОМЕР_1 з 24 лютого 2025 року (дата наказу про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення);

-допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді медичної сестри хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії військової частини НОМЕР_1 з 24 лютого 2025 року (дата наказу про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наявність висновку ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2025 унеможливлювала її переміщення до іншої військової частини без її згоди. У відповідності до пункту 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008, згоди на переміщення до бойової військової частини НОМЕР_2 у позивача не запитано, відтак Військовою частиною НОМЕР_1 протиправно переміщено позивача до бойової військової частини без її згоди. Крім того, наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 08.02.2025 протиправно понижено позивача у штатно-посадовій категорії зі старшого сержанта до сержанта.

Поміж іншого, позивачем зауважено, що при здійсненні переміщення відповідачами не враховано вимогу наказу Головнокомандувача ЗСУ від 15.01.2025, згідно з якою заборонено (припинено) переміщати військовослужбовців, які прийняті на військову службу за контрактом відповідно до абзацу 6 частини 3 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» до інших військових частин без їх згоди.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву /а.с. 50 - 53/ просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що довідка ВЛК від 21.02.2025 № 1018 містить припис про придатність позивача до служби в медичних підрозділах та непридатність до служби у підрозділах спеціального призначення, десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах. Позивачем не надано до позовної заяви доказів (документів або висновків), які можуть безперечно підтверджувати неможливість проходження нею військової служби, або проживання членів її сім`ї у місцевості, до якої її переміщують. Також позивачем не надано доказів, які підтверджують потребу у догляді за непрацездатними чи хворими батьками або чоловіком. Таким чином згода на переміщення позивача в обставинах, що склалися, згідно чинного законодавства не вимагається. Позивача призначено на посаду з урахуванням пунктів 82 та 257 Положення на посаду, передбачену штатами воєнного часу на момент введення правового режиму воєнного стану. При цьому згідно наказу Генерального штабу від 08.02.2025 № 313-РС ШПК позивача змінено на вищий, а саме з ШПК «молодший сержант» та ШПК «сержант».

Генеральний штаб Збройних Сил України у відзиві на позовну заяву /а.с. 57 60/ також просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що у зв`язку з необхідністю доукомплектування військової частини, на виконання вимог розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2025 № 300/ДПУ/-з/78/дск ІНФОРМАЦІЯ_1 за підпорядкованістю подано відомість відібраних кандидатів для переміщення, План переміщення військовослужбовців, до якого включено позивача, затверджено начальником Генерального штабу ЗСУ. Надалі на підставі затвердженого Плану переміщення, начальника Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення, було видано наказ (по особовому складу) від 08.02.2025 №313-РС згідно з пунктом 7 якого, позивач призначалась на посаду передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку з введенням правового режиму воєнного стану. Наголошував, що згідно з абзацом другом пункту 257 Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 Положення, а відтак, підставою переміщення позивача, було доукомплектування Збройних Сил України, а тому відбулося у межах кадрових повноважень відповідача. Генеральний штаб Збройних Сил України зауважував, що на момент видання оскаржуваного позивачем наказу жодних обставин, у тому числі передбачених пунктом 112 Положення, які б унеможливлювали переміщення позивача - не існувало та відповідних підтвердних документів матеріали справи не містять.

Генеральний штаб Збройних Сил України звертав увагу суду, що посилання позивача на розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.01.2025 №5660/С щодо припинення переміщення військовослужбовців, які були прийнятті на військову службу за контрактом відповідно до абзацу шостого частини першої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", до інших військових частин без їхньої згоди є необґрунтованим, та таким, що не підлягає застосуванню до нього, оскільки, як сама зазначає позивачка в позовній заяві, вона проходить військову службу за контрактом з 05.01.2002 по 24.02.2025, вислуга років становить 20 років 04 місяці 23 дні. Проте, норма абзацу шостого частини першої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" стосується громадян, які під час дії воєнного стану прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з листом (письмовою згодою) від командира військової частини. Тобто позивач прийнята на військову службу за контрактом не під час дії воєнного стану, а тому вимоги розпорядження на неї не поширюються.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/2798/25, залучено Військову частину НОМЕР_2 до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи /а.с. 44 - 45/.

24.03.2025 судом зареєстровано відповідь на відзив, сформовану у системі «Електронний суд» 22.03.2025 /а.с. 69 72/, в якій представник позивача зазначила, що жодним з відповідачів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не спростовано доводів ОСОБА_1 про те, що вона згідно з висновком ВЛК від 21.02.2025 та інших медичних документів долучених до матеріалів справи, має ряд захворювань, набутих під час проходження нею служби у Військовій частині НОМЕР_1 , які зробили неможливим проходження нею військової служби у бойовій військовій частині НОМЕР_2 (сухопутні війська ЗСУ). Представник позивача вказувала, що підстави проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) військовослужбовцями-контрактниками в Україні регулюється, зокрема Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міноборони України від 14.08.2008 №402 та Наказом Міноборони України №490 від 27.04.2024, яким внесено зміни до Положення про ВЛК, затвердженого наказом №402. Згідно з цими нормативно-правовими актами, військовослужбовці-контрактники, якою є і старший сержант ОСОБА_1 , зобов`язані проходити ВЛК у таких випадках: 1) Перед укладенням нового контракту на проходження військової служби; 2) У разі зміни стану здоров`я, що може вплинути на виконання службових обов`язків; 3) У разі зміни умов служби. Очевидно, що переміщення ОСОБА_1 до нового місця служби до бойової військової частини сухопутних військ ЗСУ з військового госпіталю - військової частини НОМЕР_1 є нічим іншим як зміна істотних умов служби і саме у зв`язку із цим командир військової частини перед переміщенням мав направити старшого сержант ОСОБА_1 на ВЛК задля встановлення її придатності до проходження військової служби в іншій військовій частині. Представник позивача наголошувала, що у військовій частині НОМЕР_1 в особовій справі позивачки були наявні медичні документи, які свідчили про наявність у ОСОБА_1 ряду захворювань серця, опорно-рухового апарату та щитоподібної залози, однак на ВЛК її ніхто не направляв, хоча саме командир Військової частини НОМЕР_1 мав це зробити ще перед переміщенням ОСОБА_1 командир Військової частини НОМЕР_1 маючи обов`язок доповідати вищому командуванню про всі обставини, які можуть вплинути на виконання військовослужбовцем бойових завдань, у тому числі, щодо стану здоров`я підлеглого, не доповів до Генерального штабу ЗСУ про хворобливий стан здоров`я ОСОБА_1 , та, надалі, про наявність у неї висновку ВЛК з відповідними діагнозами.

Представник позивача звертала увагу суду, що оскаржуваним наказом позивача було переміщено на посаду санітарного інструктора медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 та дана посада передбачає безпосередню присутність ОСОБА_1 на полі бою, у тому числі задля фізичного виносу на собі пораненого з поля бою, надання невідкладної медичної допомоги тощо. В силу встановлених у висновку ВЛК від 21.02.2025 №1018 діагнозів, таких як гіпертонічна хвороба ІІ стадії, двобічний коксартроз ІІ ст., аутоімунний тиреоїдит присутність ОСОБА_1 разом із військовослужбовцями бойової військової частини на полі бою ставить під загрозу не тільки життя самої позивачки, а й інших військовослужбовців, адже вона просто фізично не зможе надати їм необхідну допомогу, що є неприпустимим. Діагнози, які набуті позивачкою, виникли у неї не одномоментно і не були встановлені лише в день проходження ВЛК. Перед переміщенням ОСОБА_1 повинна була обов`язково пройти ВЛК, однак керівництво проігнорувало дану вимогу, негативні наслідки від цього на ОСОБА_1 суб`єкти владних повноважень покладати не повинні.

04.04.2025 судом отримано заперечення Генерального штабу ЗСУ на відповідь на відзив, сформовані у системі «Електронний суд» 03.04.2025 /а.с. 75 77/, в яких представник відповідача наголошував, що згідно пункту 4.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, в умовах воєнного часу дозволяється здійснювати призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі на підставі Плану переміщення на посади. Аналогічний висновок щодо застосування норми права викладено у постанові Верховного Суду від 07.02.2025 у справі № 520/1298/23. Представник Генерального штабу ЗСУ звертав увагу суду, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів будь-якої з обставин, передбачених пунктом 112 Положення №1153/2008, які на момент видання наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.02.2025 № 313-РС унеможливлювали б переміщення військовослужбовця до нового місця військової служби Військової частини НОМЕР_2 , призначення позивача на нижчу посаду здійснено на підставі Плану переміщення на посаду, а метою призначення позивача на нижчу посаду стала необхідність доукомплектування Збройних Сил України в особливий період.

08.04.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, сформовані у системі «Електронний суд» 07.04.2025 /а.с. 83-85/.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта позивача НОМЕР_5 /а.с. 13 15/.

З 05.01.2005 ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 /а.с. 19-24/.

Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 лютого 2025 року №313-РС /а.с. 26/, відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/ДСК нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу Медичних сил Збройних Сил України, вирішено звільнити з займаних посад і призначити до Сухопутних військ Збройних Сил України: 7. Старшого сержанта ОСОБА_1 , медичну сестру хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії військової частини НОМЕР_1 - санітарним інструктором медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , ВОС -879659 А. Призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк "молодший сержант" на шпк "сержант".

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 21 лютого 2025 року №1018 /а.с. 25/ старший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військова частина НОМЕР_1 , призвана у Збройні Сили України Полтавським МВК, Полтавської обл., 01.2005, медична сестра, проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_7 "21" лютого 2025 року, діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК по причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Гіпертонічна хвороба ІІ стадія, І ступеню, ризик низький (І11.9). Множинні гемангіоми печінки, повільно прогресуючі, з помірним порушенням функцій (D18.0). Двобічний коксартоз ІІ ст. з помірним порушенням функцій (М16). Аутоімунний тиреоїдит, гіпотрофічна форма. Гіпотиреоз середньої тяжкості, стадія субкомпенсації (Е03.8). Початкові прояви недостатності мозкового кровообігу у вигляді цефалгічного, астено-вегетативного синдромів (І67.8). Вторинна постгеморагічна анемія середнього ступеню важкості (D62). Порушення менструального циклу по типу менорагій з незначним порушенням функцій (N92.0). Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 39Б, 10Б, 61Б, 13Б, 41В, 71В графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ придатна до служби в військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Непридатна до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.

22.02.2025 позивач надіслала засобами поштового зв`язку рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначила, що не відмовляється від виконання наказу №313-РС НТШ, про направлення санітарним інструктором медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ВОС-879659А, але з погіршенням стану здоров`я не може виконувати свої службові обов`язки, тому просила надати можливість пролікуватися в ендокринологічному відділенні згідно рекомендації лікаря ендокринолога третьої міської лікарні від 21.02.2025 виписка №1068 /а.с. 33 -35/.

Також 22.02.2025 позивач надіслала засобами поштового зв`язку рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просила долучити до службової справи висновок ВЛК від 21.02.2025 року №1018 на підтвердження того, що позивач є обмежено придатною і переміщення до іншої в/ч без дозволу позивача є незаконним. У вказаному рапорті ОСОБА_1 зазначила, що згоди на переміщення не надає /а.с. 36 - 38/.

Доказів фактичного отримання вказаних рапортів Військовою частиною НОМЕР_1 до суду не надано.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2025 №56 /а.с. 27/, старшого сержанта ОСОБА_1 медичну сестру хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії призначену наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України на 08 лютого 2025 року №313-РС на посаду санітарного інструктора медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , вирішено вважати такою, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби. 24 лютого 2025 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (з продовольчого забезпечення виключено з сніданку 25 лютого 2025 року). Вислуга років станом на 24 лютого 2025 року становить: календарна - 20 років 01 місяців 19 днів, пільгова 00 років 03 місяців 04 днів; загальна: 20 років 04 місяців 23 днів.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.02.2025 №57 /а.с. 90/, військовослужбовця військової служби за контрактом старшого сержанта ОСОБА_1 , призначену наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №313-РС від 08 лютого 2025 року на посаду санітарного інструктора І медичного пункту І механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , з 26 лютого 2025 року вирішено зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення в районі зосередження за тимчасовим місцем розташування військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 з сніданку 27 лютого 2025 року. Вирішено вважати такою, що з 26 лютого 2025 року справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 3000 гривень, шпк "СЕРЖАНТ". Зараховано до складу сил та засобів ТГр " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі виконання бойових (спеціальних) завдань з 26 лютого 2025 року.

Вважаючи протиправними пункт 7 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.02.2025 №313-РС та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2025 № 56, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України: у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань, Служби безпеки України та розвідувальних органів України на організацію і штати воєнного часу укомплектовуються військовослужбовцями, резервістами або військовозобов`язаними.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

За змістом пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008, у редакції, чинній на час спірних правовідносин), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 1 пункту 81 Положення №1153/2008 призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Пункт 82 Положення № 1153/2008 визначає підстави призначення військовослужбовців на вищі, рівнозначні та нижчі посади.

Так, призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється:

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;

за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;

у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;

за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду - на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.

Підпунктом 6 пункту 82 Положення №1153/2008 передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється також у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пункту 85 Положення № 1153/2008 просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників.

Порядок формування та використання резерву, а також порядок призначення осіб офіцерського складу на посади науково-педагогічних (наукових) працівників визначаються Міністерством оборони України.

Згідно з пунктом 87 Положення № 1153/2008 особи офіцерського складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у порядку просування по службі можуть бути переміщені на вищу посаду, якщо вони вислужили встановлені Міністерством оборони України строки перебування на попередній посаді.

Водночас абзацом 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Пунктом 112 цього Положення передбачено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз наведених правових норм свідчить, що військовослужбовець в особливий період може бути переміщений для доукомплектування Збройних Сил України на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої без його згоди, крім випадків, визначених пунктом 112 Положення № 1153/2008.

Предметом спору у цій справі є пункт 7 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.02.2025 №313-РС, згідно з яким старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено із займаної посади медичної сестри хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії військової частини НОМЕР_3 Медичних сил Збройних Сил України і призначено до Сухопутних військ Збройних Сил України санітарним інструктором медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , ВОС - 879659А та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2025 № 56 про «Старшого сержанта ОСОБА_1 медичну сестру хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії, призначену наказом Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 08 лютого 2025 року №313-РС, на посаду санітарного інструктора медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 , вважати такою, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби».

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.01.2005 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 /а.с. 19-24/.

Відповідно до наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 лютого 2025 року №313-РС /а.с. 26/, відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/ДСК нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу Медичних сил Збройних Сил України, вирішено звільнити з займаних посад і призначити до Сухопутних військ Збройних Сил України: 7. Старшого сержанта ОСОБА_1 , медичну сестру хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії військової частини НОМЕР_1 - санітарним інструктором медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , ВОС -879659 А. Призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк "молодший сержант" на шпк "сержант".

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2025 №56 /а.с. 27/, старшого сержанта ОСОБА_1 медичну сестру хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії призначену наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України на 08 лютого 2025 року №313-РС. на посаду санітарного інструктора медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , вирішено вважати такою, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служи. 24 лютого 2025 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (з продовольчого забезпечення виключено з сніданку 25 лютого 2025 року). Вислуга років станом на 24 лютого 2025 року становить: календарна - 20 років 01 місяців 19 днів, пільгова 00 років 03 місяців 04 днів; загальна: 20 років 04 місяців 23 днів.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.02.2025 №57 /а.с. 90/, військовослужбовця військової служби за контрактом старшого сержанта ОСОБА_1 , призначену наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №313-РС від 08 лютого 2025 року на посаду санітарного інструктора І медичного пункту І механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , з 26 лютого 2025 року вирішено зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення в районі зосередження за тимчасовим місцем розташування військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 з сніданку 27 лютого 2025 року. Вирішено вважати такою, що з 26 лютого 2025 року справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 3000 гривень, шпк "СЕРЖАНТ". Зараховано до складу сил та засобів ТГр "Покровськ" ОТУ "Донецьк" для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі виконання бойових (спеціальних) завдань з 26 лютого 2025 року.

Суд вказує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указами Президента України дія воєнного стану продовжена.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року та дотепер в Україні триває воєнний стан, період дії якого у розумінні Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про оборону України" є особливим періодом.

Таким чином, період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.

Наказом Міністерства оборони України №280 від 15 вересня 2022 року затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України ( далі - Інструкція № 280), розділом Х якої визначено порядок видання наказів по особовому складу.

Так, згідно пункту 1 Розділу Х Інструкції № 280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини всіх військовослужбовців (крім осіб, які проходять базову військову службу). Накази по особовому складу видаються посадовими особами, визначеними Положенням.

Пункт 2 Розділу Х Інструкції № 280 передбачає, що наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу, зокрема, призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово-облікової спеціальності (крім зміни грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема зміни розміру посадових окладів (тарифних розрядів) та зміни рівня військової освіти за посадою), штатно-посадової категорії) та звільнення з займаних посад, переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах.

З наведеного висновується, що наказом по особовому складу оформлюються зміни в службовому становищі військовослужбовця у разі зарахування його звільнення з займаної посади, переміщення по службі.

Розділом ХІ Інструкції № 280 визначено правила складання наказів по особовому складу.

Так, пунктом 1 Розділу ХІ Інструкції № 280 визначено, що накази по особовому складу складаються державною мовою і підписуються посадовою особою, відповідно до номенклатури призначення на посади. У разі відсутності зазначеної посадової особи право підпису надається особі, яка тимчасово виконує її обов`язки на підставі письмового наказу.

Згідно з пунктом 7 Розділу ХІ Інструкції № 280 у пунктах наказів по особовому складу великими літерами друкуються: 1) прізвища військовослужбовців; 2) посади, на які військовослужбовці призначаються; 3) військово-облікові спеціальності; 4) слова, які визначають головну дію кожного з пунктів (наприклад: «ЗВІЛЬНИТИ», «ПРИЗНАЧИТИ», «ВІДРЯДИТИ», «ПРОДОВЖИТИ», «НАПРАВИТИ», «ЗАРАХУВАТИ», «УКЛАСТИ», «ВИКЛЮЧИТИ», «СКАСУВАТИ», «ПОНОВИТИ», «ВВАЖАТИ», «ІМЕНУВАТИ», «У ЗАПАС» тощо).

Положеннями пункту 12, 13 Розділу ХІ Інструкції № 280 визначено, що в пунктах наказів по особовому складу, які складаються в наказовій формі, без будь-яких скорочень вказуються відомості військовослужбовця у такій послідовності: 1) військове звання; 2) прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності); 3) посада, яку військовослужбовець займає на час видання наказу (у разі перебування військовослужбовця у розпорядженні,- посадова особа, у розпорядженні якої військовослужбовець перебуває); 4) дійсне найменування військової частини, відповідно до штату (штатного розпису), командування, виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил, іншого органу військового управління, до яких ця військова частина входить.

У наказах по особовому складу про призначення (переміщення) на посади, крім того, вказуються: 1) посада, на яку військовослужбовець призначається; 2) номер військово-облікової спеціальності посади, передбаченої штатами (штатним розписом).

Згідно з пунктом 27 Розділу ХІ Інструкції № 280 зразки пунктів наказів по особовому складу наведено у додатку 42 до цієї Інструкції.

При цьому, форма наказу про зарахування у розпорядження, передбачена додатком 42 до Інструкції № 280, вимагає зазначення як підпункту, так і пункту Положення № 1153.

Повертаючись до обставин цієї справи варто нагадати, що в якості підстави для увільнення позивача від займаної посади і зарахування у розпорядження у наказі начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.02.2025 року №313-РС зазначено пункти 82 та 257 Положення № 1153/2008 /а.с. 26/.

Як уже зазначалось, абзацом 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Так, у переліку винятків перераховано такі випадки як:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Отже, за загальним правилом, в особливий період для доукомплектування Збройних Сил України переміщення військовослужбовця здійснюється без його згоди, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Дослідивши оскаржуваний наказ від 08.02.2025 року №313-РС, судом встановлено, що оскаржуваний наказ містить посилання на розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/ДСК як на підставу наказу.

Згідно з пунктом 4.11 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 170) підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є: на вищі посади - витяг із Резерву для просування по службі та (або) витяг із рішення колегіального органу, визначеного пунктом 4.1. цієї Інструкції, а в разі здійснення незапланованого переміщення - подання; на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення - подання; на нижчі посади - витяг із Плану переміщення на посади або в разі здійснення позапланового переміщення - подання ; при зарахуванні на навчання до військового навчального закладу, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання - рішення приймальної комісії та комісії з розподілу і призначення випускників відповідно; у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді - витяг із Плану переміщення на посади; в умовах особливого періоду - документи, визначені пунктом 1.5 розділу І цієї Інструкції.

Подання підписується командиром військової частини й надсилається до служб персоналу вищого органу військового управління за підпорядкованістю.

Пунктом 1.5. Інструкції № 170 визначено, що для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: Подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16): на військовослужбовців крім тих, які проходять базову військову службу щодо, зокрема, призначення на посади.

Що стосується Плану переміщення на посади, суд вказує, що такий, в силу вимог пункту 4.10 Інструкції № 170, складається для комплектування вакантних посад, а також посад, які планується вивільнити внаслідок звільнення і вибуття військовослужбовців із виключенням зі списків військової частини протягом календарного року.

В матеріалах справи наявний лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.02.2025 №510/2445 адресований Кадровому центру Збройних Сил України, в якому зазначено, що з метою виконання розпорядження Головнокомандувача ЗС України від 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/ДСК щодо переміщення особового складу з небойових військових частин до визначених бойових бригад (батальйонів), направлено відомості відібраних кандидатів для переміщення до військових частин /а.с. 63/.

В пункті 11 відомостей відібраних військовослужбовців Медичних сил Збройних Сил України, що сплановані для переміщення до військових частин /а.с. 63 зворотній бік-64/ зазначено: найменування посади, яка підлягає комплектуванню - санітарний інструктор медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , ВОС-879659А, шпк "сержант", 7 т.р., посада вакантна: кандидати які плануються до переведення на посади - старший сержант (10.06.2012) ОСОБА_1 , , Медична сестра хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії військової частини НОМЕР_1 з 14.07.2022 р. (шпк "молодший сержант", ВОС-879249А, 6 т.р.)

Відповідно до пункту 7 Плану переміщення осіб рядового, сержантського та старшинського складу на посади номенклатури призначення начальника Генерального штабу Збройних Сил України (далі - План переміщення) /а.с. 65-66/ найменування посади, яка підлягає комплектуванню - санітарний інструктор медичного пункту механізованого батальйону НОМЕР_8 окремої механізованої бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " Сухопутних військ Збройних Сил України (шпк "сержант", ВОС - 879659А, тарифний розряд 7), кандидат, який планується до переміщення на посаду - старший сержант (10.06.2022) ОСОБА_1 , , медична сестра хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії НОМЕР_9 військового госпіталю (на 200 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (на 175 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України з 14.07.2022 (шпк "молодший сержант" ВОС-879249А, тарифний розряд 6), підстава включення в план переміщення - відповідно до пунктів 82 та 257 Положення, необхідність доукомплектування військової частини, розпорядження ГК ЗС України від 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/ДСК.

Вказаний План переміщення не зазначений у наказі від 08.02.2025 року №313-РС, як підстава його прийняття, як і підпункт пункту 82 Положення, на підставі якого прийнято.

Водночас суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 1640/3394/18 зазначив, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

У цій постанові Верховний Суд визначив, що суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Тож, у підсумку, Верховний Суд у справі № 1640/3394/18, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. На думку Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Такі висновки також викладено Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, від 16 листопада 2023 року у справі № 300/3110/20, від 21 грудня 2023 року у справі № 440/2017/20, від 07 лютого 2025 року у справі № 520/1298/23, від 16.04.2025 року у справі № 160/2368/23.

Застосовуючи ці підходи до обставин цієї справи, суд зазначає, що незазначення відповідачем конкретного підпункту пункту 82 Положення № 1153/2008 в наказі від 08.02.2025 №313-РС, як і Плану переміщення, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного наказу, оскільки не спростовує висновки, які викладено у ньому.

До того ж, варто зауважити, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Враховуючи, що відповідно до пункту 257 Положення № 1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення, суд приходить до висновку, що наказ від 08.02.2025 №313-РС прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Суд наголошує, що обставин, визначених пунктом 112 Положення № 1153/2008, на час прийняття наказу від 08.02.2025 №313-РС не існувало.

Так, довідка військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 №1018 складена лише 21 лютого 2025 року, а відтак об`єктивно не могла бути врахована під час прийняття наказу від 08.02.2025 №313-РС.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що при здійсненні переміщення відповідачами не було враховано вимогу наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.01.2025, згідно з якою, заборонено (припинено) переміщати військовослужбовців, які прийняті на військову службу за контрактом відповідно до абзацу шостого частини 3 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" до інших військових частин без їх згоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.01.2025 №5660/0, з метою раціонального використання людського ресурсу, який добровільно виявив бажання укласти контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України під час дії воєнного стану, винесено вимогу командувачам видів, родів, військ (сил) Збройних Сил України, командирам (начальникам) органів військового управління Збройних Сил України, військових частин Збройних Сил України припинити переміщення військовослужбовців, які прийняті на військову службу за контрактом відповідно до абзацу шостого частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", до інших військових частин без їхньої згоди, за винятком випадків коли відповідно до законодавства України таке переміщення є обов`язковим /а.с. 39/.

За приписами абзацу шостого частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" під час дії воєнного стану громадяни, які прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з листом (письмовою згодою) від командира військової частини, приймаються на військову службу за контрактом та після проходження відповідної підготовки (у разі необхідності) направляються для подальшого проходження служби до військової частини, зазначеної у листі (письмовій згоді).

Суд вказує, що на ОСОБА_1 не поширюються норми абзацу шостого частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як і розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.01.2025 №5660/0, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач була прийнята на військову службу не за умов, визначених відповідною нормою статті 23 Закону, та не під час дії воєнного стану.

Суд звертає увагу на те, що в самому розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.01.2025 №5660/0 зазначено підставу винесення, а саме - з метою раціонального використання людського ресурсу, який добровільно виявив бажання укласти контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України під час дії воєнного стану.

Щодо наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2025 №56 /а.с. 27/, яким старшого сержанта ОСОБА_1 , медичну сестру хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії, призначену наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України на 08 лютого 2025 року №313-РС на посаду санітарного інструктора медичного пункту механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , вирішено вважати такою, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби, 24 лютого 2025 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, то суд зазначає, що вказаний наказ був винесений на підставі наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 08 лютого 2025 року № 313-РС (по особовому складу) (вх. №1419 від 11.02.2025), та є розпорядчим актом, яким реалізовано наказ від 08 лютого 2025 року № 313-РС.

Беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про правомірність наказу від 08.02.2025 № 313-РС, підстави для визнання протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2025 № 56 відсутні.

Щодо доводів позивача про те, що командир військової частини перед переміщенням мав направити старшого сержант ОСОБА_1 на ВЛК задля встановлення її придатності до проходження військової служби в іншій військовій частині, однак цього не зробив, суд враховує, що відповідно до пункту 6.1. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402), направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.

Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що у командира військової частини НОМЕР_1 були фактичні і правові підстави для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК, однак ним належним чином не забезпечено виконання таких повноважень, що вплинуло на прийняття спірного наказу. Натомість судом встановлено, що позивач пройшла медичний огляд ВЛК 21.02.2025, за наслідками якого складено довідку № 1018 /а.с. 25/.

При цьому докази на підтвердження того, що станом на день прийняття наказу військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2025 № 56 ця довідка була отримана Військовою частиною НОМЕР_1 , позивачем не надано.

Щодо посилань позивача на те, що командир військової частини НОМЕР_1 не доповів до Генерального штабу ЗСУ про хворобливий стан здоров`я ОСОБА_1 , суд вказує, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 21 лютого 2025 року №1018 старший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 непридатна до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах, водночас доказів того, що Військова частина НОМЕР_2 (військова частина, до якої позивача було переміщено) належить до підрозділів, до служби в яких позивач непридатна, сторонами до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд констатує, що пункт 7 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.02.2025 №313-РС, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.02.2025 № 56 прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавства, з урахуванням обставин, які мали місце на час їхнього прийняття, а тому позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування не підлягають задоволенню, як і похідні вимоги про поновлення на посаді.

Додатково суд зауважує, що відповідно до пункту 113 Положення № 1153/2008 переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Отже, позивач не позбавлена можливості звернутись з відповідним рапортом до командування Військової частини НОМЕР_2 щодо переміщення за станом здоров`я, додавши необхідні медичні документи, та у разі відмови оскаржити її до суду.

З огляду на викладене, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 належить відмовити.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_11 ), Генерального штабу Збройних Сил України (проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код 22991050), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_12 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол