Справа № 300/5518/25
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2025 р. справа № 300/5518/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Енерго" до Міністерства економіки України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Енерго" (надалі - позивач, ТОВ "Глобал Енерго") звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства економіки України (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 24.06.2025 №2695 про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, зобов`язання повторно розглянути заяви на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, від 17.04.2025 та від 14.05.2025.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 11.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 КАС України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 26.08.2025. Проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що відповідачем було розглянуто заяву на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених національним банком від 17.04.2025 та від 14.05.2025, а також зовнішньоекономічний договір (контракт) та його невід`ємні частини. В процесі розгляду заяв та доданих матеріалів відповідачем з`ясовано, що в контракті від 17.01.2024 № Б/н відповідно до вимог статей 638, 631 та 632 Цивільного кодексу України узгоджені наступні істотні умови, а саме: предмет контракту Масляний силовий трансформатор (згідно Специфікації від 11.12.2024 № Б/н відповідно до умов параграфу 1 контракту); загальна сума контракту становить 5000000,00 Доларів США (згідно змін, внесених Додатковою угодою від 30.12.2024 № 1, відповідно до умов пункту 2.2 параграфу 2 контракту); термін дії контракту до 31.12.2027, або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (згідно змін, внесених Додатковою угодою від 30.12.2024 № 1, відповідно до умов пункту 12.3 параграфу 12 контракту). В частині розгляду контракту та його невід`ємних частин на приналежність операції резидента з експорту (імпорту) товарів до окремих операцій з експорту та імпорту товарів, що здійснюються резидентами під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які визначені пунктом 2 Порядку № 104, встановлено, що час доставки для кожного замовлення повинно бути вказано в підтвердженні замовлення продавця, який має бути відправлений покупцю протягом 30 робочих днів з моменту оплати. У разі затримки платежів, термін поставки товару за конкретною специфікацією переноситься, відповідно, на строк, що дорівнює терміну затримки платежу. Специфікацією від 11.12.2024 № Б/н, передбачено строк виробництва 60 днів після отримання депозиту. Час доставки близько 120 днів. Загальний строк виробництва та доставки товару згідно зі Специфікацією становить 180 днів. Отже, контрактом визначено строк виготовлення та поставки Товару 180 днів, що не перевищує 180 днів. Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 104 встановлено, що строк виготовлення та транспортування товару повинен перевищувати 180 днів. Аванс на оплату товару згідно контракту позивачем здійснено 27.12.2024 (в сумі 302400,00 Доларів США), саме з цієї дати починається відлік 180 днів. При цьому, відповідно до пункту 2.2 параграфу 2 контракту загальна його сума становить 5000000,00 доларів США і визначається Специфікацією до цього контракту (згідно змін, внесених Додатковою угодою від 30.12.2024 № 1), натомість в самій Специфікації містяться примітки, що визначають час виготовлення та доставки товару, тобто Специфікація суттєво виходить за межі самого контракту (значно розширює його предмет). При цьому, відповідно до Порядку № 104 основними кваліфікуючими ознаками належності операції до окремих операцій з експорту та імпорту товарів, що здійснюються резидентами під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) постачання складних технічних виробів є: - товар повинен потребувати установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення у дію на місці експлуатації; - строк виготовлення та транспортування товару повинен перевищувати 180 днів. Необхідність продовження граничного строку розрахунку щодо імпорту таких виробів повинна бути зумовлена вказаним вище строком їх виробництва і транспортування та умовами договору (контракту). Таким чином, складовою визначення операції з експорту та імпорту товарів такою, що відноситься до категорії, визначеної абзацом сьомим пункту 2 Порядку № 104, є строк виготовлення та транспортування складних технічних виробів повинен перевищувати 180 днів. Тому, відповідач не погоджується, що укладений позивачем контракт з нерезидентом є зовнішньоекономічним договором постачання складних технічних виробів. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити.
29.08.2025 на адресу суду від позивача, надійшла відповідь на відзив, згідно якої, зазначено, що для прийняття відповідачем висновку про продовження граничних строків розрахунків було надано лист компанії Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd від 07.05.2025 з поясненням причин затримки поставки товару із зазначенням строку його поставки до 25.08.2025, який перевищує 180 днів. Вказав, що пункт 3 Порядку 104 чітко визначає, що для одержання висновку резидент або його уповноважений представник подає до Мінекономіки не пізніше ніж за 10 робочих днів до закінчення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком або продовжених відповідно до цього порядку, заяву про одержання висновку у письмовій формі, затвердженій Мінекономіки. Вважає, що ним належно підтверджено причини, що призвели до затримки у проведенні розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом), а строк поставки понад 180 днів залишені відповідачем поза увагою. Також зазначив, що Порядок 104 не передбачає, що на момент укладення контракту строк поставки товару має становити більше 180 днів для того, щоб резидент мав можливість звернутися до Мінекономіки із заявою для одержання висновку про продовження граничних строків розрахунків. Вважає, що специфікація є додатком до Контракту від 17.01.2024 року і не розширює його предмет, адже таких додатків може бути декілька, а сторони Контракту додатковою угодою від 30.12.2024 №1 лише збільшили його загальну суму та продовжили його дію.
Відповідачем 05.09.2025 подано додаткові пояснення у справі в яких зазначено, що наданий позивачем зовнішньоекономічний договір (контракт) та його невід`ємні частини не передбачають, що операція резидента з експорту (імпорту) товарів може бути віднесена до окремих операцій, що здійснюються резидентами під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів), які визначені пунктом 2 Порядку 104, так як строк поставки згідно поданих документів не перевищує 180 днів. Також повторно наголошує на тому, що Специфікація до контракту містить примітки, що визначають час виготовлення та доставки товару, тобто Специфікація суттєво виходить за межі контракту, який не передбачає встановлення строків поставки згідно Специфікації, тобто виходить за межі самого контракту розширюючи його предмет).
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
17.01.2024 позивачем укладено зовнішньо-економічний договір (контракт) купівлі-продажу товару, далі контракт із компанією Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd (Китай) (надалі також компанія нерезидент). Текст контракту викладено українською та англійською мовами редакції якого мають однакову юридичну силу згідно пункт 12.5 параграфу 12 контракту.
Відповідно до підписаної між позивачем та компанією нерезидентом Специфікації від 17.01.2024 термін виготовлення товару становить 60 днів після отримання депозиту (оплати) а час доставки близько 120 днів.
30.12.2024 між позивачем та компанією Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd підписано додаткову угоду №1 до контракту, відповідно до змісту якої викладено п. 2.2 та 12.3 в новій редакції, яка передбачає продовження дії контракту до 31.12.2027 року та збільшення його загальної суми до 5 000 000,00 доларів США (а.с.21).
Позивачем на підставі рахунку (інвойсу) нерезидента №ХН2411103 від 11.12.2025 та згідно платіжних інструкцій від 27.12.2024 на суму 302 400,00 доларів США та від 30.12.2024 на суму 75 600,00 доларів США проведено оплату в загальній сумі 378 000,00 доларів США за поставку товару(а.с.22-23, 24, 25).
Компанія нерезидент, листом від 14.04.2025, повідомила позивача про затримку поставки трансформатора зі змісту якого випливає, що через непередбачувані обставини на виробництві технічна група не справилась із завданням у встановлені терміни виготовлення товару за 60 днів, що призвело до затримки його поставки(а.с.26).
17.04.2025 позивач звернувся до відповідача через електронний сервіс Мінекономіки із заявою на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком. В додатку до заяви міститься зовнішньо-економічний договір (контракт) купівлі-продажу товару від 17.01.2024, додаткова угода до нього від 30.12.2024, Специфікація від 17.01.2024, рахунок (інвойс) від 11.12.2024 №ХН2411103, платіжні інструкцій від 27.12.2024 на суму 302 400,00 доларів США та від 30.12.2024 на суму 75 600,00 доларів США, лист компанії Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd від 14.04.2025. В обґрунтування заяви вказано наступне: «Оскільки предметом договору є технічно складне обладнання (трансформатори), виготовлення якого складає не менше 60 днів, терміни доставки не менше 120 днів, терміни граничних розрахунків, встановлені законодавством України станом на 17.04.2025, для описаної операції недостатні. Окрім того, 14.04.2025р. отримано повідомлення від постачальника (нерезидента) про те, що виготовлення трансформатора не відбулося у встановлені терміни (60 днів - до 25.02.2025), отже, зважаючи на те, що терміни доставки складають не менше 120 днів, розрахунки за даною операцією не зможуть бути завершені у встановлені законодавством строки.» В частині строків зазначено про необхідність продовження зовнішньоекономічної операції з 25.06.2025 по 31.07.2025 (а.с.28-32).
14.05.2025 позивачем в доповнення до заяви від 17.04.2025 подано відповідачу заяву на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком до якої долучено Специфікацію від 11.12.2024 викладену українською мовою, де зазначено опис складових масляно-силового трансформатора та лист компанії Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd від 07.05.2025 з поясненням причин затримки поставки товару із зазначенням строку його поставки 25.08.2025(а.с. 36-40).
Зі змісту листа нерезидента від 14.05.2025 слідує, що причинами затримки поставки товару є відхилення від деяких параметрів замовника щодо невідповідності коефіцієнту трансформації вбудованих трансформаторів струму на ВН (110 кВ), що спричинило замовлення інших і заміну існуючих трансформаторів струму. Враховуючи складність виконання їхньої заміни, термін завершення виготовлення змінився. Орієнтовний термін доставки товару на митну територію України становить 25.08.2025(а.с. 41).
Вважаючи вищенаведену відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Законом України від 16.04.1991 № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі Закон № 959-XII) встановлено, що суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються зокрема, принципом свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки; праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України; обов`язку додержувати при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порядку, встановленого законами України; виключному праві власності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на всі одержані ними результати зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з приписами статті 5 Закону №959-XII усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII (далі також Закон № 2473-VIII).
Частинами 1, 2 статті 3 вказаного Закону № 2473-VIII регламентовано, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
Згідно із частиною 1 статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.2019 №838 затверджено Положення про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, у відповідності до пункту 1 якого Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (Мінекономіки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує: формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну промислову політику, державну військово-промислову політику, державну інвестиційну політику, державну зовнішньоекономічну політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності, управління об`єктами державної власності, розвитку підприємництва, державно-приватного партнерства, інтелектуальної власності, інноваційної діяльності в реальному секторі економіки, туризму та курортів (крім здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів), державних та публічних закупівель, а також державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів; формування та реалізацію державної політики у сфері державної статистики, державного матеріального резерву, експортного контролю; формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами, державної регуляторної політики та державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; реалізацію державної політики у сфері організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності; формування та реалізує державну аграрну політику, державну політику у сфері сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, охорони прав на сорти рослин, тваринництва, насінництва та розсадництва; формування та реалізацію державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства та безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, лісового та мисливського господарства, ветеринарної медицини, безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, у сфері карантину та захисту рослин, у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів; формування державної політики у сфері нагляду (контролю) у системі інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу; формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу; формування та реалізацію державної політики у сфері промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю та зайнятість населення.
Мінекономіки є уповноваженим органом з питань координації діяльності з реалізації державного оборонного замовлення.
Отже, Мінекономіки є суб`єктом владних повноважень, який уповноважений, з урахувань вимоги статті 13 Закону № 2473-VIII, за окремими операціями з експорту та імпорту товарів продовжувати граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, шляхом видачі висновку.
У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2019 №104 затверджено Порядок видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі Порядок №104), який визначає механізм видачі висновків щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі - висновки), перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду і перелік товарів, за якими документи для видачі висновку залишаються без розгляду.
Відповідно до пункту 2 Порядку №104 висновок видається Мінекономіки за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, що здійснюються резидентами, а саме:
під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) виробничої кооперації - операціями з постачання сировини, матеріалів, вузлів, деталей, запасних частин, заготовок напівфабрикатів, комплектувальних та інших виробів галузевого і міжгалузевого призначення, що технологічно взаємозв`язані і необхідні для виготовлення кінцевої продукції;
під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) консигнації - операціями з реалізації товарів, відповідно до яких одна сторона (консигнатор) зобов`язується за дорученням іншої сторони (консигнанта) продати протягом визначеного часу дії угоди консигнації за обумовлену винагороду з консигнаційного складу від свого імені товари, які належать консигнанту;
під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) у будівництві - операціями з виробництва та постачання будівельних матеріалів, конструкцій, машин і механізмів, обладнання та матеріалів для виконання необхідних робіт;
під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) тендерної поставки - операціями з постачання товарів, замовлених за результатами міжнародних торгів (тендерів);
під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) гарантійного обслуговування - експортними операціями з постачання товарів та проведення розрахунків частинами після підписання відповідних актів технічного приймання (випробовування, установки, монтажу, налагодження) товарів, а також проведення остаточних розрахунків після закінчення відповідного гарантійного періоду;
під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) постачання складних технічних виробів - імпортними операціями з постачання устаткування частинами або складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх у дію на місці експлуатації, а також з постачання складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів;
під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) постачання товарів спеціального призначення - операціями з міжнародних передач товарів військового призначення та подвійного використання згідно з переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; операціями з постачання природного газу за контрактами з постачальниками природного газу, які здійснює Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, та з транспортування (транзиту) природного газу іноземного власника для його подачі у визначені договором місця (точки) та проведення остаточних розрахунків після підписання відповідних актів.
Згідно із пунктом 3 Порядку №104 для одержання висновку резидент надсилає поштою або подає особисто у паперовому вигляді чи через Єдиний державний портал адміністративних послуг Мінекономіки в електронній формі такі документи:
заяву на одержання висновку (далі - заява) за формою, затвердженою Мінекономіки, що містить відомості про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення та обґрунтування необхідності продовження установленого строку розрахунків на певний період;
копії зовнішньоекономічного договору (контракту), усіх специфікацій, додатків, додаткових угод та інших документів, які є невід`ємними частинами договору (контракту), засвідчені в установленому законодавством порядку. У разі коли зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено іноземною мовою, резидент додає його переклад на українську мову;
копії документів, що підтверджують здійснення операції з експорту (імпорту) товарів, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, митних декларацій, коносаментів, транспортних документів, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг), засвідчені в установленому законодавством порядку;
копії листів, повідомлень, які обумовлюють та обґрунтовують необхідність продовження установлених строків розрахунків, засвідчені в установленому законодавством порядку.
Оформлення та подання резидентами в електронній формі для одержання висновку документів, оформлення та видача Мінекономіки в електронній формі висновку здійснюються через Єдиний державний портал адміністративних послуг згідно з вимогами законодавства у сфері електронних довірчих послуг і цього Порядку.
У разі коли документи подано резидентом в електронній формі у вихідний, святковий, інший неробочий день або в неробочий час робочого дня, днем подання таких документів вважається перший робочий день, що настає за таким днем.
За правилами, визначеними у пунктах 4-9 Порядку №104, Мінекономіки розглядає подані резидентом для одержання висновку документи згідно з цим Порядком і протягом 10 робочих днів з дати їх одержання приймає рішення про видачу або про відмову у видачі висновку.
Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінекономіки не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.
Строк продовження розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів обчислюється не раніше одержання Мінекономіки документів.
Висновок оформлюється в електронній формі та/або паперовому вигляді в одному примірнику за формою, затвердженою Мінекономіки.
Видача висновку здійснюється безоплатно.
Висновок видається резиденту в паперовому вигляді за наявності документа, що посвідчує його особу, або уповноваженому представникові резидента за умови подання до Мінекономіки оригіналу довіреності, що засвідчує право на одержання висновку, та документа, що посвідчує особу представника.
Видача висновку, оформленого в електронній формі, здійснюється шляхом його надсилання через Єдиний державний портал адміністративних послуг до персонального кабінету резидента (за його наявності), зазначеного у заяві на одержання висновку, протягом одного робочого дня з дня видачі висновку.
Разом з цим, в розрізі положень пункту 10 Порядку №104 у видачі висновку може бути відмовлено у разі, коли: у поданих резидентом документах виявлено недостовірну інформацію; документи подано з порушенням вимог, зазначених у пункті 3 цього Порядку, в тому числі вимог щодо комплектності та оформлення документів; заява, додані до неї документи (документ) підписані (засвідчені) особою, яка не має на це повноважень; у зовнішньоекономічному договорі (контракті) відсутні істотні умови договору, передбачені законодавством; операція резидента з експорту (імпорту) товарів не належить до окремої операції, визначеної пунктом 2 цього Порядку; операція резидента здійснюється з товарами, що включені до переліку товарів, за якими звернення про видачу висновку залишаються без розгляду, згідно з додатком; продовження строків розрахунків виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) за операцією з експорту (імпорту) товарів зумовлено форс-мажорними обставинами; у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості про резидента або наявні відомості про його припинення.
Згідно із пунктом 12 Порядку №104 у рішенні про відмову у видачі висновку зазначаються причини відмови з посиланням на положення законодавства.
Повідомлення про відмову у видачі висновку надсилається резиденту поштою на адресу його місцезнаходження та/або в електронній формі через Єдиний державний портал адміністративних послуг до персонального кабінету резидента (за його наявності) не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття рішення про відмову у видачі висновку. За вибором резидента повідомлення про відмову у видачі висновку може бути отримано резидентом особисто.
Аналіз вказаних положень дає суду підстави дійти до висновку про те, що за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку; перелік документів, які подаються резидентом для отримання висновку, не подання яких має своїм наслідком відмову у видачі висновку, визначено Порядком №104; строк розгляду поданих резидентом документів для отримання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком України становить 10 робочих днів з дати їх одержання; рішення про відмову у видачі висновку має містити причини відмови у його видачі із посиланням на положення чинного законодавства.
Як встановлено судом підставою для відмови у видачі позивачу висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів зазначено абзаци шостий і дев`ятий пункту 10 Порядку № 104, тобто у зв`язку з тим, що операція резидента з імпорту товарів не здійснюється під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів), визначених пунктом 2 Порядку, а саме: виробничої кооперації, консигнації, у будівництві, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, постачання складних технічних виробів, постачання товарів спеціального призначення, а також наданим договором купівлі-продажу від 17.01.2024 та доданими до заяви документами не підтверджується здійснення поставки товару у строк до 25.08.2025, який зазначено в заяві.
Однак, судом встановлено, що 17.04.2025 позивач звернувся до відповідача через електронний сервіс Мінекономіки із заявою на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком. В додатку до заяви міститься зовнішньо-економічний договір (контракт) купівлі-продажу товару від 17.01.2024, додаткова угода до нього від 30.12.2024, Специфікація від 17.01.2024, рахунок (інвойс) від 11.12.2024 №ХН2411103, платіжні інструкцій від 27.12.2024 на суму 302 400,00 доларів США та від 30.12.2024 на суму 75 600,00 доларів США, лист компанії Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd від 14.04.2025.
Крім того, 14.05.2025 позивачем в доповнення до заяви від 17.04.2025 подано відповідачу заяву на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком до якої долучено Специфікацію від 11.12.2024 викладену українською мовою та лист компанії Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd від 07.05.2025 з поясненням причин затримки поставки товару із зазначенням строку його поставки - 25.08.2025.
Із змісту листа нерезидента від 14.05.2025 слідує, що причинами затримки поставки товару є відхилення від деяких параметрів замовника щодо невідповідності коефіцієнту трансформації вбудованих трансформаторів струму на ВН (110 кВ), що спричинило замовлення інших і заміну існуючих трансформаторів струму. Враховуючи складність виконання їхньої заміни, термін завершення виготовлення змінився. Орієнтовний термін доставки товару на митну територію України становить 25.08.2025.
При розгляді вказаних документів відповідачем встановлено, що доданими до заяви документами не підтверджується здійснення поставки товару у строк до 25.08.2025, однак не надано оцінки вищенаведеному листу листу який зазначено в заяві, втім оцінку такій заяві нерезидента і підстав її неврахування відповідач у оскаржуваному рішенні не зазначає.
Водночас суд враховує, що в оскаржуваному наказі зазначено підставу його прийняття лише саму норму - абзаци шостий і дев`ятий пункту 10 Порядку № 104, тобто недотримання вимог щодо комплектності та оформлення документів, з якої не вбачається чіткої та конкретизованої підстави для його прийняття, тобто відповідачем не зазначено, яким чином позивач порушив вимоги абзаци шостий і дев`ятий пункту 10 Порядку видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків, що унеможливило своєчасне усунення позивачем виявлених недоліків.
Так, суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Відтак, невиконання відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.
Подібна позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18 та від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а.
Суд звертає увагу, що незважаючи на те, що Порядком № 104 не визначено форми рішення та вимоги про конкретизацію підстав відмови у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків, вказане не скасовує обов`язок відповідача необхідності прийняття вмотивованого рішення, зміст якого надавав би можливість суб`єкту господарювання своєчасно встановити виявлені недоліки та можливість їх усунення.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що Порядком №104 не передбачено виключне підтвердження підстав для продовження граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами наявністю укладеної додаткової угоди про збільшення термінів поставки понад 180 днів, оскільки, пункт 3 Порядку №104 передбачає також можливість для резидента надати з цією метою документи або їх копії, що підтверджують причини, що призвели до затримки у проведенні розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом), в тому числі копії листів від виробника товару, а також інших документів, які підтверджують, що операції резидента належать до операцій з експорту та імпорту товарів, перелік яких визначений пунктом 2 цього Порядку.
Як встановлено судом, 14.05.2025 позивачем в доповнення до заяви від 17.04.2025 подано відповідачу заяву на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком до якої долучено Специфікацію від 11.12.2024 викладену українською мовою та лист компанії Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd від 07.05.2025 з поясненням причин затримки поставки товару із зазначенням строку його поставки - 25.08.2025.
Із змісту листа нерезидента від 14.05.2025 слідує, що причинами затримки поставки товару є відхилення від деяких параметрів замовника щодо невідповідності коефіцієнту трансформації вбудованих трансформаторів струму на ВН (110 кВ), що спричинило замовлення інших і заміну існуючих трансформаторів струму. Враховуючи складність виконання їхньої заміни, термін завершення виготовлення змінився. Орієнтовний термін доставки товару на митну територію України становить 25.08.2025.
Також в підтвердження волевиявлення сторін позивачем надано зовнішньо-економічний договір (контракт) купівлі-продажу товару від 17.01.2024, додаткову угода до нього від 30.12.2024, Специфікацію від 17.01.2024, рахунок (інвойс) від 11.12.2024 №ХН2411103, платіжні інструкцій від 27.12.2024 на суму 302 400,00 доларів США та від 30.12.2024 на суму 75 600,00 доларів США, лист компанії Luoyang Xinghe Transformer Co.,Ltd від 14.04.2025.
Щодо доводів позивача про порушення строків розгляду заяви ТОВ "Глобал Енерго" від 17.04.2025.
Як вже було вказано вище, як Закон № 2473-VIII, так і Порядок №104 встановлює строк розгляду Мінекономіки поданих резидентом документів для отримання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком - 10 робочих днів з дати їх одержання.
Матеріалами справи підтверджено, що заяву від 14.05.2025 та додані документи, які отримані відповідачем 14.05.2025, розглянуто по суті прийняттям оскаржуваного наказу 24.06.2025, такий чином, останнім днем прийняття вказаного рішення була дата 28.05.2025.
Суд вказує, на те, що поважних підстав для порушення строку прийняття оскаржуваного наказу відповідачем не надано. Також, наказ, з огляду на формальний підхід до розгляду заяв позивача, не містить жодного обґрунтування щодо підстав до висновку про те, що операція резидента з імпорту товарів не здійснюється під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів), визначених пунктом 2 Порядку, що вказує на можливість прийняття такого у встановлений строк. Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що загальний строк виробництва та доставки товару згідно зі Специфікацією становив 180 днів та спливав 25.06.2025, тому прийняття наказу з порушенням строку вплинуло на права позивача, щодо можливості вчинення дій у період з 28.05.2025 по 25.06.2025 для врегулювання господарських відносин з постачальником щодо виробництва і поставки товару у скорочені терміни.
Суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» (далі Постанова №165) відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1, 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України постановлено зупинити строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності).
Разом з цим, суд нагадує, що частиною 2 статті 3 Закону № 2473-VIII регламентовано, що питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону (ч. 3 ст. 3 Закону № 2473-VIII).
В даному випадку, на переконання суду застосування Постанови №165 суперечить вимогам статті 3 Закону № 2473-VIII.
Суд зазначає, що жодних змін до абзацу 2 частини 4 статі 13 Закону № 2473-VIII в частині строків прийняття Мінекономіки рішення про видачу чи відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком України, не внесено.
Отже, суд вважає, що Мінекономіки порушено строки розгляду заяви ТОВ "Глобал Енерго" про отримання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, визначені в абзаці 2 частини 4 статті 13 Закону № 2473-VIII та пункті 4 Порядку №104, що в сукупністю із формальним розглядом заяв є підставою до скасування оскаржуваного наказу.
Більше того, відповідно до частини 5 статті 13 Закону № 2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості.
З наведеного суд вважає, що Мінекономіки формально підійшов до розгляду заяви позивача щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком за договором (контракту) № 13072022 від 13.07.2022 та не в повній мірі з`ясував наявність чи відсутність підстав для продовження строків розрахунків, що може мати свої наслідком застосування до позивача санкцій, визначених частиною 5 статті 13 Закону № 2473-VIII.
Згідно із пунктом 8 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Окрім цього суд вважає прийнятним застосування до спірних правовідносин те, що у практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.
Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».
При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.
В даному випадку, оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем за наслідком застосування ним формального підходу до розгляду заяв ТОВ "Глобал Енерго" від 17.04.2025 та від 14.05.2025 щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком за договором (контракту) №2209/2021 від 22.09.2021 та з порушенням строку його прийняття, що має своїм наслідком непропорційність такого рішення, адже останнє не забезпечує баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване таке спірне рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В розрізі положень частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення, критеріям, які встановлені пунктами 3, 8 частини 2 статті 2 КАС України, а відтак останнє є таким, що підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.
Відтак, наказ Міністерства економіки України від 24.06.2025 №2695 про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимог в частині зобов`язання Міністерство економіки України повторно розглянути заяви ТОВ "Глобал Енерго" на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, від 17.04.2025 та від 14.05.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у прийнятому рішенні за даним позовом, суд зазначає наступне.
Згідно принципу належного урядування, який виокремлює Європейський суд з прав людини, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії, п. 120, Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128,.com S.r.l. проти Молдови, п. 72, від 08.04.2008, і Москаль проти Польщі, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, п. 74, від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 5 КАС України регламентовано, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вирішення питань щодо продовження граничних строків розрахунків та надання відповідних висновків належить до компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати на себе функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.
Суд зазначає, що вищезазначені положення Закону № 2473-VIII, Порядку №104 та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.2019 №838 надають відповідачу повноваження на вирішення питання продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, встановлених Національним банком України, шляхом видачі висновку, а також визначають підстави, з яких може бути прийняте рішення про відмову.
При цьому, стосовно доводів позивача про те, що операція резидента з імпорту товарів, яким є позивач здійснюється під час виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів), визначених пунктом 2 Порядку, а саме визначених згідно абзацу 7 Порядку, тобто з постачання складних технічних виробів, що потребують установки, монтажу, налагодження, гарантійного обслуговування і введення їх в дію на місці експлуатації, а також з постачання складних технічних виробів, строк виготовлення та транспортування яких перевищує 180 днів, суд зазначає, що надання оцінки наведеним доводам призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки відповідач має обов`язок надати оцінку таким доводам заявника викладених у заявах від 17.04.2025 та 14.05.2025.
Так, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частини 3 статті 2 КАС України, критеріям, за загальним правилом, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Щодо посилань відповідача на практику суду апеляційної інстанції, то слід зазначити, що така не підлягає застосуванню та врахуванню судом при вирішенні вказаного спору, оскільки відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З цих підстав суд дійшов висновку, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви ТОВ "Глобал Енерго" на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, від 17.04.2025 та від 14.05.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у прийнятому рішенні за даним позовом.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За визначенням частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно платіжного доручення №692113 від 04.08.2025 позивачем сплачено судовий збір у сумі 6056,00 грн, за подання до суду даного адміністративного позову, які за наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства економіки України від 24.06.2025 №2695 «Про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, ТОВ "Глобал Енерго".
Зобов`язати Міністерство економіки України повторно розглянути заяви ТОВ "Глобал Енерго" на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, від 17.04.2025 та від 14.05.2025, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Енерго" (, вул. Шевченка, 2-Д, с. Радча, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77457);

відповідач - Міністерство економіки України (, вул. М. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008).

Суддя Микитин Н.М.