Справа № 320/14408/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача - Файдюка В.В.,

суддів - Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національного банку України (далі - відповідач-1, НБ України), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач-2, АТ КБ «Приватбанк») про:

- визнання бездіяльності НБ України та АТ КБ «Приватбанк» щодо нереагування на заяви ОСОБА_1 про повернення коштів з вказаного рахунку на рахунок у банку, невиплати згідно із страховим полісом за №5, а саме понесення страхувальником непередбачуваних фінансових витрат внаслідок втрати ним постійного місця роботи, згідно з правилами №3 електронного полісу №DNHEZKF-185H08J від 17.06.2018 по 06.10.2021 та розповсюдження її персональних даних третім особам без її згоди та відома;

- стягнення коштів за моральну шкоду з НБ України та АТ КБ «Приватбанк», які не захищають інтересів осіб з інвалідністю ІІ групи та безробітних осіб, за їх бездіяльність сумарно в сумі 50 000 грн за неналежне проведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації за операціями, здійсненими з використанням платіжних карт МПС, яка становить від 45 до 120 днів, а відповідь надіслана АТ КБ «Приватбанк» протягом 24 днів, а саме 11.10.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 закрито провадження у справі в частині позовних вимог до АТ КБ «Приватбанк» про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду заяви про повернення коштів та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Національним банком України відповідно до своєї компетенції та у межах визначеного законодавством строку забезпечено розгляд скарги ОСОБА_1 , чим спростовується доводи останньої про відповідну бездіяльність відповідача-1. Також суд підкреслив, що незгода позивача і формою викладення інформації або її обсягом не може бути підставою для висновку про протиправність дій чи бездіяльності НБ України, пов`язаного з розглядом скарги ОСОБА_1 . Крім того, зважаючи на похідний характер заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить, зокрема, скасувати його та винести нове або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було належним чином встановлено порушення НБ України ряду нормативно-правових актів щодо захисту прав споживачів у сфері фінансових послуг, внаслідок чого ОСОБА_1 була заподіяна, у тому числі моральна шкода, вимога щодо стягнення якої фактично не вирішувалася. Наголошує, що суд першої інстанції позбавив позивача права на уточнення позовних вимог, а також розглянув справу без повідомлення сторін у порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу НБ України просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Свою позицію обґрунтовує тим, що суд прийшов до правильного висновку про дотримання НБ України порядку та строку розгляду звернення ОСОБА_1 , отримання відповіді на яке останньою не заперечується, у той час як незгода із змістом такої відповіді не свідчить про бездіяльність щодо її ненадання або ненадання відповіді на поставлені у зверненні питання. Наголошує, що НБ України не є стороною договору банківського обслуговування, а відтак не вправі втручатися у діяльність АТ КБ «Приватбанк» з питань, що не належать до компетенції відповідача-1. Окремо звертає увагу, що проведення позапланової перевірки банків на підставі звернень фізичних осіб, а також застосування заходів впливу за наслідками розгляду таких звернень чинним законодавством не передбачено.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» просить відмовити в її задоволенні та рішення суду першої інстанції залишити без змін, обґрунтовуючи свою позицією згодою на мотиви і висновки ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2025 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.11.2025.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 17.06.2018 між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» був укладений електронний поліс №№DNHEZKF-185H08J комплексного страхування власника карткового рахунку. Цей поліс є підтвердженням укладення електронного договору страхування власника карткового рахунку. Договір страхування укладено на підставі пропозиції щодо комплексного страхування власника карткового рахунку та електронної заяви страхувальника. Поліс є дійсним за наявності сплати страхового платежу на відповідний сплачуваний період страхування.

Як зазначає позивач, 17.09.2021 невідомими особами з її банківської картки через застосунок «Приватбанк24» були списані кошти в розмірі 30 000 грн та переведені на іншу картку АТ КБ «Приватбанк». З вказаної суми 28 000 грн були перераховані на сайт https://axiscapital.io/, а решту було повернуто в АТ КБ «Приватбанк».

У цей же день позивач звернулася на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» щодо шахрайських дій невідомих їй осіб, однак, як стверджує в позові, на її скарги працівники служби підтримки АТ КБ «Приватбанк» заблокували не тільки її картки, але й її номер телефону, до якого прив`язаний рахунок.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 листом від 28.09.2021 №20.1.0.0.0/7-210923/ НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» було підтверджено переказ грошових коштів та зазначено, що при здійснені переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2 код, а тому у банку відсутні підстави для повернення грошових коштів на картковий рахунок.

29.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до НБ України із скаргою на бездіяльність керівництва та працівників АТ КБ «Приватбанк» щодо неповернення коштів у розмірі 29 921,87 грн на вимогу клієнта банку, в якій просила зобов`язати працівників АТ КБ «Приватбанк» повернути кошти, звернутися в міжнародну банківську систему для повернення коштів.

Національним банком України було направлено до АТ КБ «Приватбанк» лист від 01.10.2021 № 14-0004/91874 «Про розгляд скарги», в якому містилося прохання розглянути запит по суті та за результатами його розгляду надати відповідь про вирішення порушених питань на електронну адресу Управління захисту прав споживачів фінансових послуг Національного банку.

За результатом розгляду запиту Управлінню захисту прав споживачів фінансових послуг Національного банку листом від 01.10.2021 № 14-0004/91874 АТ КБ «Приватбанк» було надано відповідь, який було зареєстрована в Національному банку України 05.10.2021 X230/93 874/БТ.

Після аналізу інформації, отриманої від АТ КБ «Приватбанк», Управлінням захисту прав споживачів фінансових послуг Національного банку було підготовлено відповідь ОСОБА_1 від 23.10.2021 №14-0004/99457, яка була направлена позивачу, що не заперечується нею.

У цій відповіді, зокрема, зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» створило та подало 17.09.2021 заявку №1650903 на повернення операції з переказу коштів на суму 28 145,03 грн з урахуванням комісії. Регламент ведення претензійної роботи і обробки підтримуючої документації по операціях, здійснених з використанням платіжних карт міжнародних платіжних систем, становить від 45 до 120 днів. Крім того, позивачу було рекомендовано звернутися до поліції.

За зверненням позивачки Львівським районним управлінням поліції №1 ГУ НП у Львівській області розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та за результатами проведеного досудового розслідування слідчим Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вважаючи бездіяльність НБ України щодо розгляду належним чином звернення та забезпечення повернення коштів ОСОБА_1 протиправною, остання звернулася до суду із вказаним позовом.

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 3, 15, 20 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон), суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджується надання позивачу своєчасно відповіді за наслідками розгляду її звернення, а незгода із змістом такої не може мати наслідком висновок про порушення прав особи.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скаргою у розумінні указаного Закону є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Приписи ст. 15 Закону визначають, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції про те, що скарга позивача розглянута відповідачем-1 у межах його компетенції належним чином та в установлені Законом строки, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Аналіз змісту поданої ОСОБА_1 скарги (т. 2 а.с. 24) та суті наданої на неї НБ України відповіді (т. 2 а.с. 26-27) свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про те, що розгляд звернення позивача забезпечений відповідачем-1 своєчасно та у повному обсязі. У листі від 23.10.2021 №14-0004/99457 НБ України зауважив, що повноваженнями Національного банку України, визначеними Законом України «Про Національний банк України» не охоплюється вирішення спорів, що виникають під час договірних відносин банків з клієнтами. Водночас, відповідач-1 зазначив про вчинення АТ КБ «Приватбанк» дій, спрямованих на забезпечення оскарження транзакції, що мала місце 17.09.2021.

У свою чергу, як правильно зауважив відповідач-1 у відзиві на апеляційну скаргу, за висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 23.10.2018 у справі №826/1727/15, незгода позивача з формою викладення інформації та її обсягом не можуть бути підставами для висновків щодо незаконності дій Національного банку України чи його бездіяльності в частині надання, та/або ненадання відповіді на поставлене у заяві/скарзі питання.

У цій же постанові, здійснивши аналіз положень Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про банки і банківську діяльність» (основний зміст положень ст. ст. 1, 2, 55 та ст. ст. 55, 66, 67, 71, 73 яких не змінився), а також Положення про організацію та проведення інспекційних перевірок, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 № 276, прийшов до висновку, ними не передбачені підстави проведення позапланової перевірки на підставі звернень фізичних, юридичних осіб та їх представників, а також застосування заходів впливу до банку за цих підстав. Більше того, норми Положення №276, які передбачали у порядку планування інспекційних перевірок аналіз звернення, скарги вкладників, кредиторів та інших юридичних і фізичних осіб, виключені після набрання чинності Положенням №276 у новій редакції з 04.01.2018 (згідно з постановою Правління НБ України № 145 від 28.12.2017).

Доводи апелянта про те, що НБ України передчасно надав відповідь на звернення ОСОБА_1 та без погодження з міжнародною платіжною системою колегія суддів вважає помилковим, оскільки, по-перше, такого погодження законодавство у сфері звернення громадян та захисту прав споживачів не вимагає, по-друге, спірні у цій справі правовідносини перебувають у площині правового регулювання Закону України «Про звернення громадян» та не стосуються порядку оскарження до міжнародної платіжної системи транзакції, що мала місце 17.09.2021.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у тому числі й про стягнення моральної шкоди, оскільки такі є похідними від позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності НБ України, про необґрунтованість яких було зазначено вище.

Аргументи апелянта про те, що її було позбавлено права на уточнення позовних вимог колегія суддів відхиляє, оскільки будь-яких доказів, що така заява подавалася ОСОБА_1 та в її задоволенні було відмовлено Київським окружним адміністративним судом, матеріали справи не містять.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що справа безпідставно розглянута у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи колегія суддів оцінює критично.

Так, позивач, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення підготовчого засідання 17.04.2024 та 22.05.2024 у судове засідання не прибула, направивши клопотання про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 133; т. 2 а.с. 228). Протокольною ухвалою від 22.05.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду колегією суддів на 26.06.2024 на 13:00, яке було знято з розгляду та призначено на 24.07.2024 на 16:00. При цьому на адресу суду 03.07.2024 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 247). Викладене свідчить, що позивач була обізнана про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що у судове засідання 24.07.2024 сторони не з`явилися, суд першої інстанції ухвалив продовжувати розгляд справи у порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 9 ст. 205 КАС України, що свідчить про безпідставність доводів апелянта про порушення судом першої інстанції порядку розгляду цієї справи.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення виготовлено 04 листопада 2025 року.