Справа № 365/627/25
Суддя: Солдатова Т. М.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/627/25
Номер провадження: 2-а/365/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2025 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Солдатової Т.М.

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з особливостями, визначеними законом для окремих категорій термінових адміністративних справ, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Костенко О.М., звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5219797 від 14.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які будуть подані стороною позивача протягом п`ятнадцяти днів з моменту винесення рішення по суті позовних вимог згідно ст. 143 КАС України.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків поліцейського фактичним обставинам справи, а також неналежного розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 липня 2025 року о 12 год. 15 хв. в м. Прилуки по вул. В`ячеслава Чорновола (1-го Травня) 133 поліцейським Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області сержантом поліції Плющ Артемом Геннадійовичем відносно ОСОБА_1 (надалі - Позивач) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5219797.

Відповідно до змісту постанови вбачається: «14.07.2025 року о 12 год. 12 хв. 05 с. в м. Прилуки по вул. В`ячеслава Чорновола (1-го Травня), 133, водій ОСОБА_1 , керував вищевказаним транспортним засобом, у якого було встановлено більше двох додаткових фар вище фар ближнього світла, що не передбачено заводом виробником, чим порушив п. 31.4.3 ПДР (керування водієм транспортного засобу, що має несправності зовнішнього світла приладів (темної пори доби), з якими відпов. до встанов. правил експл. його заборон., переобл. з порушен. відпов. правил, норм і станд.), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. До постанови додається: запис з бодікамери», що підтверджується долученою копією відривної квитанції.

При цьому, поліцейським не зазначено, який саме підпункт («а», «б», «в», «г» чи «ґ» пункту 31.4.3 (зовнішні світлові прилади) Розділу 31 (Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання) Правил дорожнього руху порушено позивачем, оскільки вказаний пункт 31.4.3 має безліч підпунктів, а тому не конкретизовано, яке саме порушення допустив позивач.

Звертає увагу суду, що згідно Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01313-02153-24 від 25.12.2024 року проведеного ТОВ «ВІНТЕРТАЙМ», встановлено, що транспортний засіб марки DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним (дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 25.12.2025).

Диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП носить банкетний характер, тобто, охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила, на порушення яких існує заборона та не дотримання яких тягне за собою порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В оскаржуваній постанові інкримінується порушення п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, при цьому постанова не містить який саме підпункт п. 31.4.3 порушено позивачем. Таким чином спірна постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Вказана постанова не містить посилання на жоден належний доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення належним чином не проводився, а тому позивач не зміг скористатися правовою допомогою фахівця в галузі права, заявити клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату чи подати свої докази, міркування, заперечення.

Оскільки позивач не обізнаний в галузі права, після закінчення розгляду справи працівником поліції було видано позивачу відривну квитанцію про сплату штрафу відповідно до постанови серії ЕНА № 5219797, задля уникнення її оскарження та встановлення особи працівника поліції.

Працівник поліції, який виніс постанову не надав позивачу докази, які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Окрім цього, при винесенні постанови ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також строк оскарження визначений ст. 289 КУпАП, у тому числі права на юридичну допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист.

Складену поліцейським постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до абз. 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, враховуючи позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016 адміністративне провадження № К/9901/29775/18), викладену у постанові від 30 травня 2018 року, слід дійти висновку, що оскаржувана постанова складена з порушенням норм ст. 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

22 липня 2025 року ухвалою Згурівського районного суду Київської області відкрито провадження у адміністративній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленнями учасників справи, з особливостями, визначеними законом для окремих категорій термінових адміністративних справ, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

31 липня 2025 року представник відповідача Зеляк А.В. через «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку для подачі відзиву.

14 серпня 2025 року представник відповідача Зеляк А.В. через «Електронний суд» подав заяву про поновлення процесуального строку, в якій просить поновити ГУНП в Чернігівській області строк для подачі відзиву по справі № 365/627/25 та прийняти відзив.

Того ж дня, представник відповідача Зеляк А.В. через «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву з додатками.

У відзиві на позовну заяву, у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог з безпідставністю вимог про стягнення витрат на правову допомогу, які жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, просить суд при ухваленні судового рішення врахувати обставини, викладені у відзиві ГУНП в Чернігівській області, та відмовити ОСОБА_1 , в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, зокрема, наступне.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. А також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно з Правилами дорожнього руху України, встановлення додаткових фар вище фар головного освітлення заборонено. Пункт 31.4.7 Правил дорожнього руху вказує на заборону експлуатації транспортних засобів з технічними несправностями, серед яких є неправильне встановлення світлових приладів. Зокрема, забороняється встановлювати додаткові фари, що перевищують висоту розташування фар ближнього та дальнього світла.

Основні правила та обмеження щодо встановлення додаткових фар:

Кількість: дозволяється встановлювати не більше 8 додаткових світлових елементів.

Розташування:

-Не більше 40 см від бокової сторони автомобіля;

-Не більше 25 см від поверхні дороги;

-Допускається горизонтальний кут огляду +45 -10 градусів, вертикальний +15-10 градусів.

Тип світла: додаткові фари мають випромінювати біле або жовте світло.

Відповідність стандартам: встановлені фари повинні відповідати стандартам та вимогам, встановленим для автомобільного освітлення.

Протитуманні фари:

-Встановлюються нижче ближнього світла;

-Зазвичай мають жовтий або бурштиновий колір.

Правила дорожнього руху чітко регламентують висоту розташування фар головного освітлення. Додаткові фари не повинні бути встановлені вище ніж основні фари.

Якщо додаткові фари встановлені вище фар головного освітлення це є технічною несправністю, що забороняє експлуатацію транспортного засобу.

Відповідно до інформації інтернет сайту «Googl» згідно конструкції заводу виробника на автомобілях DAF XF 105.410, як і на інших вантажівках DAF XF 105, передбачено зовнішнє освітлення, що включає: основні фари (ближнє та дальнє світло), габаритні вогні, покажчики поворотів, протитуманні фари (опціонально), задні ліхтарі (стоп-сигнали), габаритні вогні, покажчики поворотів, ліхтарі заднього ходу, додаткові ліхтарі, такі як ліхтарі освітлення робочої зони (опціонально).

Твердження позивача, що поліцейський не зазначив, який саме підпункт пункту 31.4.3 ПДР України в оскаржуваній постанові, який порушив позивач, то таким чином через надмірну формальність позивач хоче уникнути покарання.

З урахуванням судової практики та практики Європейського суду з прав людини щодо розуміння поняття «пуризм» (надмірний формалізм), Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 сформулював правовий висновок, відповідно до якого визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних (публічних) інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема, нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Суд також наголосив, що основними правилами (підходами) до відмежування формалізму від надмірного формалізму є:

1)суть, за загальним правилом, переважає над формою:

2)до вирішення публічно-правових спорів, за загальним правилом, є незастосовними підходи кримінального процесу або процесу притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності, у частині оцінки процедурних порушень;

3)процедурні порушення суб`єкта владних повноважень, рішення (дії, бездіяльність) якого оцінюється судом, не можуть легалізувати сутнісні порушення суб`єкта приватного права(порушення з боку одного суб`єкта не можуть легалізувати порушення з боку іншого суб`єкта);

4)процедура вторинна якщо рішення суб`єкта владних повноважень: відповідає визначеним законом завданням (функціям) такого суб`єкта; має легітимну ціль; законодавство не містить імперативних заборон або наслідків недотримання таких процедур;

5)якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення;

6)за порушення процедури, у першу чергу, має нести відповідальність посадова особа, яка допустила таке порушення, а не зазнавати негативних наслідків суспільні (публічні) інтереси або інтереси держави;

7)визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень з огляду на процедурні порушення, за загальним правилом. Не повинно позбавляти (звільняти) його від обов`язку невідкладно прийняти нове рішення у відповідних правовідносинах з дотриманням процедури;

8)неможливість дотримання деяких формальних процедур з боку суб`єктів владних повноважень може бути зумовлено об`єктивною ситуацією (доцільність, раціональність, домірність тощо);

Також, всупереч аргументів представника позивача, зафіксовані обставини ознайомлення позивача з оскаржуваною постановою, строки оскарження, роз`яснення йому прав та обов`язків, в тому числі право на юридичну допомогу, про що свідчить підписи позивача в п. 8 та п. 9.

Позиція представника позивача, що поліцейські не надали доказів скоєння позивачем правопорушення спростовується наданим відео, яке долучене до п. 7 оскаржуваної постанови.

Представник позивача посилається в своєму позові на докази невинуватості позивача, до матеріалів справи додано копію Протокла перевірки технічного стану транспортного засобу № 01313-02153-24 від 25.12.2024 проведеного ТОВ «ВІНТЕРТАЙМ» за яким встановлено, що автомобіль DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано технічно справним. ГУНП в Ченігівській області звертає увагу суду, що станом на 25.12.2024 року вказаний транспортний засіб можливо і відповідав всім необхідним вимогам при проведенні ОТК, але позивач несе відповідальність за порушення, які були виявлені 14.07.2025 року за обставин, які викладені в оскаржуваній постанові.

Ухвалою від 16 жовтня 2025 року суд поновив ГУНП в Чернігівській області строк для подачі відзиву по справі та прийняв відзив, оголосив перерву до 15 год. 00 хв. 29 жовтня 2025 року.

У судове засідання, призначене на 29.10.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

29.12.2025 через канцелярію суду представник позивача адвокат Костенко О.М. подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просьб їх задовольнити. Після прийняття рішення у визначений законом строк нададуть підтверджуючі документи понесених судових витрат.

Представник відповідача Зеляк А.В. у відзиві на позовну заяву просив справу слухати за відсутності представника відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, їхнє неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою від 29 жовтня 2025 року суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини першої статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 частиною 1 статті 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 31 Закону "Про Національну поліцію" № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Частиною 2 статті 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи частини 2 статті 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, має містити зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що 14 липня 2025 року о 12 год. 17 хв. 23 с. в м. Прилуки по вул. В`ячеслава Чорновола (1-го Травня) 133 поліцейський Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області сержант поліції Плющ Артем Геннадійович виніс постанову серії ЕНА № 5219797 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП та наклав на позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн за порушення п. 31.4.3 ПДР України керув. водієм ТЗ, що має несправн. зовн. світл. приладів (темної пори доби), з якими відпов. до встанов. правил експл. Його заборон., переобл. з порушен. відпов. правил, норм і станд.

Відповідно до постанови серії ЕНА № 5219797 від 14.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 14.07.2025 року о 12 год. 12 хв. 05 с. в м. Прилуки по вул. В`ячеслава Чорновола (1-го Травня), 133, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом DAF XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого було встановлено більше двох додаткових фар вище фар ближнього світла, що не передбачено заводом виробником, чим порушив п. 31.4.3 ПДР - керув. водієм ТЗ, що має несправн. зовн. світл. приладів (темної пори доби), з якими відпов. до встанов. правил експл. Його заборон., переобл. з порушен. відпов. правил, норм і станд. за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. У п. 7 постанови зазначено «До постанови додаються: інші матеріали справи відео з бодікамери /21» (копія відривної квитанції а.с. 15, копія постанови - а.с. 53).

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та зазначено, що позивач ОСОБА_1 порушив п. 31.4.3 ПДР України.

Диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за низку адміністративних правопорушень, таких як, керування водієм транспортним засобом:

-що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється,

-або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

При цьому, норма ч. 1 ст. 121 КУпАП є бланкетною (відсильною) нормою, тобто, нормою непрямої дії, яка сама не встановлює правил поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів, в даному випадку до Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.4.3 ПДР та зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого було встановлено більше двох додаткових фар вище фар ближнього світла, що не передбачено заводом виробником.

Пункт 31.4.3 Правил дорожнього руху визначає перелік технічних несправностей і невідповідності вимогам зовнішніх світлових приладів, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Пункт 31.4.3 Правил дорожнього руху містить кілька підпунктів, кожен з яких визначає свої вимоги, а саме:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

У постанові серії ЕНА № 5219797 від 14.07.2025 не зазначено, який саме підпункт («а», «б», «в», «г» чи «ґ» пункту 31.4.3 (зовнішні світлові прилади) Розділу 31 (Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання) Правил дорожнього руху порушено позивачем.

Крім того, у постанові зазначено два склади правопорушення, які, начебто, вчинив ОСОБА_1 , а саме: 1) керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, 2) керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Суд звертає увагу на те, що наявність в діях водія такого складу правопорушення як «керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється» можлива лише за сукупності таких елементів: 1) наявність факту керування ТЗ; 2) такий ТЗ має несправності зовнішніх світлових приладів; 3) за наявності таких несправностей зовнішніх світлових приладів експлуатація ТЗ забороняється; 4) правопорушення вчинено темної пори доби.

Відсутність будь-якого з вказаних елементів свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. Оскільки водій ОСОБА_1 був зупинений (згідно з відеозаписом) о 12 год. 03 хв. 30 с. (в постанові час вчинення правопорушення вказано 12 год. 12 хв. 05 с.), тобто у світлу пору доби, то в діях ОСОБА_1 не вбачається складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Щодо іншого складу правопорушення зазначеного в постанові, а саме: керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, суд зазначає наступне.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що стверджуючи про те, що в постанові поліцейський не зазначив, який саме підпункт пункту 31.4.3 ПДР порушено, позивач хоче уникнути покарання, та, що врахування такого твердження буде проявом надмірного формалізму.

До відзиву на позовну заяву відповідач долучив: копію постанови серії ЕНА № 5219797 від 14.07.2025, фотографію транспортного засобу DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 та відеозапис з бодікамери.

З дослідженого судом відеозапису вбачається наступне.

Відеозапис розпочато о 12 год. 03 хв. 25 с. О 12 год. 04 хв. 20 с. працівник поліції підійшов до кабіни водія та розпочав розмову з водієм ОСОБА_1 . Зміст розмови практично неможливо розібрати, оскільки двигун автомобіля працював протягом усієї розмови поліцейського з водієм. З уривків розмови можна зрозуміти, що на транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1 , встановлено світлові прилади, встановлення яких не передбачено. Так, о 12 год. 06 хв. 14 с. працівник поліції покликав водія, той вийшов з кабіни та разом з поліцейським підійшов до фронтальної частини транспортного засобу. Поліцейський, вказуючи на фари ближнього світла сказав «У Вас ближнє світло ось. Якщо в конструкції вказано, то це не порушення. Але їх має бути не більше двох штук. Чотири - це багато». Тобто, йдеться про перевищення кількості встановлених світлових приладів. Проте, про які саме світлові прилади йде мова, та де вони розміщені на транспортному засобі з відеозапису чітко зрозуміти неможливо.

Заборона експлуатації транспортного засобу, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів якого не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу передбачена підпунктом «а» пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху.

В той же час, норма п. 31.4.3 а Правил дорожнього руху теж є бланкетною, оскільки не розкриває питання, які саме кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів будуть вважатися такими, що не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, а тому також потребує конкретизації.

У постанові зазначено, що у транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 «було встановлено більше двох додаткових фар вище фар ближнього світла, що не передбачено заводом виробником».

До постанови серії ЕНА № 5219797 від 14.07.2025, так само як і до відзиву на позовну заяву, не долучено на підтвердження цього жодного належного та допустимого доказу. З наявних доказів неможливо зрозуміти, про які саме фари йде мова. На відеозаписі зафіксована фронтальна частина транспортного засобу, проте над ближніми фарами відсутні будь-які зовнішні світлові прилади.

З долученого до позовної заяви Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01313-02153-24 від 25.12.2024 року проведеного ТОВ «ВІНТЕРТАЙМ», встановлено, що транспортний засіб марки DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним. Будь-яких даних про переобладнання транспортного засобу даний Протокол не містить. Дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 25.12.2025.

До твердження представника відповідача про те, що станом на 25.12.2024 транспортний засіб марки DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 , можливо і відповідав всім необхідним вимогам при проведенні ОТК, але позивач несе відповідальність за порушення, які були виявлені 14.07.2025, суд ставиться критично, оскільки стороною відповідача не надано будь-яких доказів того, що після 25.12.2024 (дати проходження ОТК) транспортний засіб DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_1 , був переобладнаний з порушенням правил, норм і стандартів, зокрема, в частині кількості та розміщення зовнішніх світлових приладів, та, якщо транспортний засіб був переобладнаний, то з порушенням яких саме правил, норм і стандартів.

Представник відповідача також посилається на інформацію з Інтернет сайту «Google» щодо конструкції заводу виробника автомобілів DAF XF 105.410, проте ні посилання на дану інформацію ні копії (скрін-шотів) такої інформації не надає.

Таким чином, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, при винесенні постанови працівником поліції не дотримано вимог щодо її оформлення, зокрема, не зазначено, які конкретно вимоги закону, за які настає відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП, порушив ОСОБА_1 .

Щодо твердження позивача про те, що при винесенні постанови за ч. 1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 не були роз`яснені права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також строк оскарження визначений ст. 289 КУпАП, у тому числі права на юридичну допомогу, то таке твердження спростовується долученою представником відповідача копією постанови серії ЕНА № 5219797 від 14.07.2025, в якій містяться підписи у пунктах 8 та 9 постанови (а.с. 53). Сторона позивача не оспорює того, що ці підписи вчинені ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - поліцейським) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5219797 від 14.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У позовній заяві позивач просив стягнути судові витрати, які будуть подані стороною позивача протягом п`ятнадцяти днів з моменту винесення рішення по суті позовних вимог згідно зі ст. 143 КАС України. Тому, під час ухвалення даного рішення суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 9, 121, 222, 245, 247, 251, 252, 258, 280 КУпАП, ст. 2, 5, 6-11, 72-79, 90, 243, 246, 250, 255, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5219797 від 14.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КУпАП, закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, , адреса: проспект Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000.

Головуючий суддя Т.М. Солдатова