Справа № 990/477/25
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2025 року

м. Київ

справа №990/477/25

адміністративне провадження № П/990/477/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р., Уханенка С.А.

перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу (в частині),

У С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2025 року адвокат Осадча Наталія Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 (громадянки Республіки Кіпр) подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції позовну заяву до Президента України, в якій просить Суд визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 10 березня 2023 року №145/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відносно ОСОБА_1 строком на 50 років, які зазначені у пункті 98 додатку № 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2025 року для розгляду справи №990/477/25 (провадження №П/990/477/25) визначено склад колегії суддів: Кашпур О.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Мацедонська В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевська О.Р., Уханенко С.А.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року визнано неповажними зазначені адвокатом Осадчою Наталією Олександрівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (громадянки Республіки Кіпр), підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу (в частині) залишено без руху та надано позивачці десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, шляхом подання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з наданням відповідних доказів.

На виконання вимог ухвали суду 30 жовтня 2025 року адвокатом Осадчою Н.О. до Верховного Суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

На обґрунтування вказаного клопотання про поновлення строку представник позивачки зазначає, що позивачка оскаржувала ухвалу суду у справі №990/147/23 про залишення первісного позову без розгляду, що свідчить про наявність її реального інтересу до оскарження спірного Указу та про намір вирішити цей публічно-правовий спір. Крім того, представник позивачки звертає увагу на те, що на перебіг строку звернення до суду із цим позовом вплинуло те, що судові засідання у справі №990/147/23 неодноразово відкладались за ініціативою суду шляхом надсилання сторонам повісток на інші дати напередодні призначених судових засідань. Таким чином, з усього часу слухання справи №990/147/23, вона фактично не слухалась більше 11 місяців внаслідок об`єктивних причин - відкладення судових засідань за ініціативою самого суду. Крім того, на перебіг цього строку вплинув час апеляційного оскарження ухвали про залишення без розгляду позову у справі №990/147/23.

Також адвокатом Осадчою Н.О. вказано на те, що позивачка не є громадянином України, а є громадянкою Республіки Кіпр, де постійно мешкає, працює та отримує заробітну плату. Позивачка не володіє українською мовою, у зв`язку з цим реалізація права на звернення до суду з дотриманням строків тісно пов`язана з реалізацію права на отримання правової допомоги. Разом з тим, реалізація цього права з огляду на те, що позивачка постійно проживає в республіці Кіпр є утрудненим, оскільки суттєвим чином обмежує способи спілкування та обміну інформацією. Так, за отриманням правової допомоги позивачка зверталась не тільки до адвокатів Черемнова Дмитра та Зубрицького Олександра , які погодились на надання правової допомоги, але до них та після них позивачка комунікувала з багатьма іншими адвокатами, які з різних причин відмовляли в укладенні договорів про надання правової допомоги. Зокрема, адвокати Плахотнюк О.О. , Руценко С.С. та Хачатуров Д.К., повідомили, що вони відмовили ОСОБА_1 в укладенні договору про надання правової допомоги за її зверненнями у період з січня 2025 року по червень 2025 року.

Таким чином, представник позивачки підкреслює, що позивачка вчиняла систематичні дії, направлені на отримання правової допомоги з метою належного та якнайшвидшого звернення до суду з цим позовом після залишення без розгляду її попереднього позову та просить суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження спірного Указу Президента України, враховуючи наступні обставини:

- залишення без розгляду первісного позову у справі №990/147/23 за обставин незабезпечення участі представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про проведення судового засідання в режимі відеоконференції;

- зважаючи на об`єктивну тривалість слухання справи №990/147/23 до залишення її без розгляду внаслідок численних відкладень слухання справи з ініціативи суду загальною тривалістю 11 місяців та з урахуванням тривалості апеляційного перегляду справи;

- зважаючи на дії позивачки щодо оскарження ухвали про залишення первісного позову у справі №990/147/23, що свідчить про намір вирішити спір по суті;

- зважаючи на об`єктивні перешкоди у реалізації права на отримання правової допомоги, без отримання якої позивачка, яка не володіє мовою судочинства не могла б самостійно реалізувати право на оскарження спірного Указу, які полягали у 1) постійному проживанні в іншій країні, що ускладнює процес пошуку адвокатів, обміні інформацією та належній комунікації; 2) численним відмовам адвокатів в укладенні договорів про надання правової допомоги позивачці; 3) мобілізації адвокатів, які погодились надавати правову допомогу, що унеможливило як безпосередньо надання правової допомоги, так і вчасне повідомлення позивачки про неможливість виконання доручення.

Оцінюючи мотиви клопотання адвоката Осадчої Н.О. про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, Верховний Суд виходить із такого.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Зазначений висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 лютого 2024 року у справі №990/270/23.

Предметом оскарження у цій справі є Указ Президента України, яким до позивача застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), а тому, зважаючи на приписи вищевикладених норм процесуального закону, у даному випадку для звернення до суду з цим позовом установлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що Указ Президента України від 10 березня 2023 року №145/2023 набув чинності 14 березня 2023 року (з моменту опублікування у газеті «Урядовий кур`єр»), а тому останнім днем на його оскарження було 15 вересня 2023 року. Натомість із цим позовом позивачка звернулася до суду 15 жовтня 2025 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом, Осадча Н.О. виходить з того, що позивачка оскаржувала ухвалу Верховного Суду від 13 серпня 2024 року, якою було залишено без розгляду вперше подану ОСОБА_1 (громадянкою Республіки Кіпр) від імені якої звертався представник - адвокат Мастістий І. А. аналогічну позовну заяву у справі №990/147/23, що свідчить про наявність її реального інтересу до оскарження спірного Указу та про намір реально вирішити цей публічно-правовий спір. При цьому представник позивачки посилається на те, що на перебіг строку звернення до суду із цим позовом вплинуло те, що судові засідання у справі №990/147/23 неодноразово відкладались за ініціативою суду, внаслідок чого справа №990/147/23 не слухалась більше 11 місяців внаслідок об`єктивних причин. Також на перебіг цього строку вплинув час апеляційного оскарження ухвали про залишення без розгляду позову у справі №990/147/23.

Верховний Суд уважає такі доводи представника позивача необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебувала справа №990/147/23 за позовом ОСОБА_1 (громадянки Республіки Кіпр) до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, з того самого предмета та підстав.

Провадження у цій справі відкрито ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2023 року.

Водночас, ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 (громадянки Республіки Кіпр) по справі №990/147/23 залишено без розгляду на підставі частини п`ятої статті 205 і пункту 4 частини першої статті 240 КАС України у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника у судове засідання, без надання належним чином обґрунтованих доказів неможливості прибуття в такі засідання.

Таким чином, залишення первинного позову ОСОБА_1 (громадянки Республіки Кіпр) без розгляду було зумовлено недобросовісною процесуальною поведінкою позивача і його представника, які мали усвідомлювати наслідки своїх дій і не допускати подібного, в тому числі зважаючи на тривалий судовий розгляд справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2024 року залишено без змін. З інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень убачається, що вказана постанова зареєстрована 30.10.2024; забезпечено надання загального доступу 30.10.2024. Вказана постанова набрала законної сили 10.10.2024.

У зв`язку із цим визначені в цій ухвалі підстави для залишення позову без розгляду не підлягають повторній оцінці.

У контексті зазначеного, залишення судом без розгляду позову у справі №990/147/23 не може бути підставою для поновлення їй строку для звернення до адміністративного суду з аналогічним позовом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 990/330/23.

Ураховуючи наведене, доводи Осадчої Н.О. в клопотанні про поновлення строку звернення до Суду із посиланням на обставини при розгляді первісного позову у справі 990/147/23, зокрема, на незабезпечення участі представника позивачки у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; на об`єктивну тривалість слухання справи №990/147/23 до залишення її без розгляду та з урахуванням тривалості апеляційного перегляду справи, не можуть уважатися поважною причиною пропуску строку повторного звернення до суду.

Також Осадча Н.О. в клопотанні про поновлення строку звернення до суду посилається на обставини мобілізації представників позивачки, з якими вона укладала договори про надання правової допомоги.

Верховний Суд звертає увагу на те, що вказаним доводам вже була надана оцінка Верховним Судом в ухвалі від 20 вересня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, які були визнані судом неповажними.

Додатково Осадча Н.О. вказує на те, що у період з січня 2025 року по червень 2025 року позивачка зверталась за отриманням правової допомоги не тільки до адвокатів Черемнова Дмитра та Зубрицького Олександра , які погодились на надання правової допомоги, але до них та після них позивачка комунікувала з багатьма іншими адвокатами, які з різних причин відмовляли в укладенні договорів про надання правової допомоги, зокрема, адвокати Плахотнюк О.О. , Руценко С.С. та Хачатуров Д.К., повідомили, що вони відмовили ОСОБА_1 в укладенні договору про надання правової допомоги.

Вказані підстави для поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки не охоплюють весь період з моменту перегляду Великою Палатою Верховного Суду 10 жовтня 2024 року ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду до повторного подання позовної заяви до суду 15 жовтня 2025 року. Крім того як убачається із доводів Осадчої Н.О. , викладених у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, договір з наступним представником позивачки було укладено 10 вересня 2025 року. Отже, після численних відмов адвокатів за період з січня по червень 2025 року, позивачка більше двох місяців не вчиняла дій для реалізації свого права на звернення до суду.

Оцінюючи доводи Осадчої Н.О. , про те, що вона не є громадянкою України, а є громадянкою Республіки Кіпр, де постійно мешкає та не володіє українською мовою, у зв`язку з чим реалізація права на звернення до суду з дотриманням строків вкрай тісно пов`язана з реалізацію права на отримання правової допомоги, яке є утрудненим, оскільки суттєвим чином обмежує способи спілкування та обміну інформацією, Верховний Суд указує на те, що статус позивачки як іноземця не надає їй переваг у вигляді особливого визначення початку перебігу строку на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду.

Таким чином, указані представником позивачки причини, наведені в обґрунтування дотримання строків звернення до суду, не дають достатніх і переконливих підстав для визнання їх поважними для поновлення строку звернення до адміністративного суду, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Ураховуючи, що вказані представником позивачки підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними, Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що за правилами частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду, зазначені адвокатом Осадчою Наталією Олександрівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (громадянки Республіки Кіпр), у справі №990/477/25.

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Осадчої Наталії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (громадянки Республіки Кіпр), про поновлення строку звернення до суду із позовом №990/477/25.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу (в частині) повернути особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання..

Суддя-доповідач: О. В. Кашпур

Судді: В. Е. Мацедонська

Ж. М. Мельник-Томенко

О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко