Справа № 638/20353/25
Суддя: Латка І. П.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/526/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Прийменко Георгій Сергійович, до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Прийменко Георгій Сергійович, звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова як адміністративного з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 164-п від 25 вересня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 164-п, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 грн. Згідно з постановою, підставою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності стало те, що він нібито 02.08.2025 отримав повістку №4507298 з необхідністю явки 04.08.2025 для проходження медичного огляду. У вказаний день він не з`явився і через це його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначив, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та не підлягає мобілізації на підставі п. 1 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме як заброньований за підприємством в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В березні 2025 року отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії. 09.04.2024 йому встановлено третю групу інвалідності. На час отримання направлення він проходив повторний медичний огляд для підтвердження групи інвалідності. Через наявність інвалідності та необхідність повторного медичного огляду для підтвердження групи інвалідності його було направлено на додаткове обстеження лікарями військово-лікарської комісії. 26.09.2025 року пройшов військово-лікарську комісію та отримав статус: придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП,ВВНЗ, НЦ, закладах(установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.

Про вказану у постанові повістку обізнаний не був, у друкованій формі особисто не отримував, ніяких повідомлень поштою не отримував, тому не міг знати про необхідність явки у вказаний день. Про те що було складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнуто його до адміністративної відповідальності він не знав.

З цих підстав просив скасувати постанову № 164-п від 25.09.2025.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами, а неподання відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Копію ухвали від 16 жовтня 2025 року відповідач отримав 17 жовтня 2025 року о 18:18 год. Копію позовної заяви з додатками до неї 14 жовтня 2025 року. Станом на 04 листопада 2025 року відповідач відзиву на позовну заяву не подав, з клопотання про продовження строку на подання відзиву не звертався, про поважність причин неподання відзиву не повідомив.

З урахуванням викладеного, суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів.

В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, у зв`язку з чим їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 прийнято постанову № 164-п, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500 грн.

Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно з вказаною постановою стало те, що він 02 серпня 2025 року отримав повістку №4507298 з необхідністю явки 04 серпня 2025 року. ОСОБА_1 повинен був прибути 04.08.2025 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проте у вказаний день не з`явився, про що був складений Акт про неявку за повісткою від 05.08.2025 року. Станом на 07.08.2025 року гр. ОСОБА_1 про причини неявки відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не повідомив. Своїми діями порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022р. №1487, абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Тобто, диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022р. №1487, абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Правила військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладені у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022р. №1487, не містять абзацу 3 пункту 1, про порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові.

При цьому, підп. 2 п. 1 Правил передбачає, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Тобто, відповідальність за порушення вказаних норм настає у разі неприбуття військовозобов`язаного за викликом районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в тому числі для проходження медичного огляду.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доведення обставин, які свідчать про порушення позивачем зазначених вимог закону, зокрема щодо отримання ОСОБА_1 повістки №4507298 з необхідністю явки 04 серпня 2025 року, а також його неприбуття у визначені у повістці день, час та місце. Натомість, у разі надання відповідачем таких доказів, на ОСОБА_1 покладається обов`язок довести поважність причин неприбуття.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, зокрема щодо отримання ОСОБА_1 в порядку, встановленому законодавством, повістки № 4507298 з необхідністю явки 04 серпня 2025 року, та неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 04.08.2025 року о 09:00 год., про що був складений Акт про неявку за повісткою від 05.08.2025 року, як про це зазначено у постанові.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не доведена, оскільки зазначені в оскаржуваній постанові твердження про те, що ОСОБА_1 допустив порушення абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022р. №1487, абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Прийменко Георгій Сергійович, у повному обсязі, у зв`язку з чим скасовує оскаржувану постанову і закриває справу щодо позивача.

На підставі ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Прийменко Георгій Сергійович, до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати Постанову № 164-п по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 25 вересня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 25500,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2025 року.

Суддя І.П. Латка