Справа № 160/18112/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
20.06.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» (далі - позивач) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), у якій позивач просить:
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
08.07.2025 представником Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 18.06.2024 №296 встановлено форму та порядок заповнення звітів за формою № 1-ВП. За позицією відповідача, оскільки у спірному випадку Звіт №1-ВП за березень 2025 року заповнено з порушенням вимог діючого законодавства, то вказане свідчить про недостовірність даних, зазначених у такому звіті, що є підставою для застосування штрафних санкцій на підставі положень п. 30 ч. 2 ст. 73 Закону №3817-ІХ.
30.07.2025 та 08.09.2025 представником позивача направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
15.09.2025 від представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, та зазначено, що міркування позивача ґрунтуються виключно на формальних запереченнях щодо встановлених обставин справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
За результатами камеральної перевірки складено акт від 08.05.2025 № 300/32-00-04-04-02-06-36710304.
Перевіркою встановлені порушення:
- частини 3 статті 72 Закону України від 18.06.2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та Порядку заповнення форми №1-ВП «Звіт про обсяги виробництва та обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 18.06.2024 року №296, ТОВ «АБК ДНІПРО» подано звітність за формою №1-ВП «Звіт про обсяги виробництва та обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах» за березень 2025 року з порушеннями його заповнення та як наслідок з недостовірними відомостями, в частині не відображення в розділі ІІІ «Обсяги отримання та відвантаження продукції/товарів» Звіту №1-ВП даних про відвантажену власно вироблену продукцію підприємствам оптової торгівлі в розрізі отримувачів (покупців) (не перенесено дані з гр. 10-15 розділу І в повному обсязі).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Пунктом 113.3 ст. 113 ПК України встановлено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
При цьому, на відповідача покладено обов`язок щодо контролю за дотриманням суб`єктами господарювання іншого законодавства, зокрема, Закону України №3817-IX від 18.06.2024 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон №3817-IХ, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що прямо передбачено статтею 72 цього Закону, відповідно до якої контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України №3817-IX від 18.06.2024 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Частиною 3 ст. 72 Закону № 3817-IX визначено, що Ліцензіати, які отримали ліцензії на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, на право ферментації тютюнової сировини, на право оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, щомісяця, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, подають до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за формою та в порядку, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, такі звіти: - звіт про залишки та обсяги обігу (в тому числі ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України) спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Положеннями п. 30 ч. 2 ст. 73 Закону №3817-IX визначено, що за неподання до органу ліцензування або несвоєчасне подання звіту, або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі за операціями з ввезення на митну територію України та/або вивезення за межі митної території України) спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - 3 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Отже, положення вказаною нормою права передбачено відповідальність, у тому числі, за подання звіту з недостовірними відомостями, а саме про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади. Тобто, передбачено відповідальність до якої притягнуто позивача у спірному випадку.
Наказом Міністерства фінансів України від 18.06.2024 №296 «Про затвердження форми №1-ВП "Звіт про обсяги виробництва та обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах», форми №1-ОП "Звіт про обсяги обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах", порядків їх заповнення та Кодів, одиниць виміру та видів продукції/товару (далі - Наказ №296) затверджено, зокрема, Порядок заповнення форми №1-ВП "Звіт про обсяги виробництва та обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах".
Відповідно до Інструкції:
Порядок заповнення розділу I "Обсяги виробництва та обігу (у тому числі імпорту та/або експорту) продукції/товарів":
У графі 10 зазначається загальний обсяг продукції/товару, що реалізований/повернутий у звітному періоді, у тому числі:
у графі 11 зазначається обсяг, що реалізований у звітному періоді на внутрішньому ринку підприємствам оптової торгівлі;
у графі 12 зазначається обсяг, що реалізований у звітному періоді на внутрішньому ринку підприємствам роздрібної торгівлі;
у графі 13 зазначається обсяг, що реалізований у звітному періоді на внутрішньому ринку через місця роздрібної торгівлі виробника;
у графі 14 зазначається обсяг, що реалізований у звітному періоді на внутрішньому ринку іншим кінцевим споживачам (крім реалізованого через місця роздрібної торгівлі);
у графі 15 зазначається обсяг, що реалізований у звітному періоді на експорт магазинам безмитної торгівлі в інших митних режимах / реімпорт.
Порядок заповнення розділу III "Обсяги отримання та відвантаження продукції/товарів"
1. У графі 1 зазначається найменування юридичної особи або власне ім`я, прізвище фізичної особи - підприємця постачальника.
2. У графах 2, 4 зазначається код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи / ідентифікаційний (реєстраційний, обліковий) номер (код) нерезидента у країні реєстрації / реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта фізичної особи - підприємця постачальника/отримувача.
Серію (за наявності) та номер паспорта зазначають фізичні особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті.
3. У графі 3 зазначається найменування юридичної особи або власне ім`я, прізвище фізичної особи - підприємця отримувача.
4. У графі 5 зазначається кількість отриманої або відвантаженої продукції/товару. Окремими рядками здійснюється зазначення показників щодо одного коду продукції/товару, облік яких ведеться одночасно у різних одиницях виміру.
5. У графах 6 - 8 зазначаються коди, одиниці виміру та види отриманої або відвантаженої продукції/товару згідно з Кодами, одиницями виміру та видами продукції/товару, затвердженими цим наказом.
6. У графі 9 зазначається вид, а в графі 10 зазначається код продукції, на виробництво якої відвантажена продукція/товар, що зазначена у графах 5 - 8 розділу (зазначають виробники спирту та виноматеріалів) згідно з Кодами, одиницями виміру та видами продукції/товару, затвердженими цим наказом.
7. У графі 11 надаються необхідні пояснення (у разі їх наявності).
8. При заповненні цього розділу в розрізі інформації по розділах I, II спочатку заповнюються рядки з обсягами отриманої виробником продукції/товару, а потім заповнюються рядки з обсягами реалізованої виробником продукції/товару.
У спірному випадку встановлено та не заперечується відповідачем те, що подання Звіту за формою 1-ВП з недостовірними відомостями контролюючим органом пов`язано із заповненням Звіту з порушенням вимог діючого законодавства, а саме у Звіті не відображено в розділі III Обсяги отримання та відвантаження продукції/товарів даних про відвантажену власно вироблену продукцію підприємствам оптової торгівлі в розрізі отримувачів (покупців) - не перенесено дані з гр. 10-15 розділу І в повному обсязі.
Однак, як встановлено судом і також не заперечується відповідачем, позивачем здійснено достовірне відображення даних в гр. 10-15 розділу І Звіту №1-ВП.
Таким чином, на переконання суду, у спірному випадку мають місце певні недоліки заповнення Звіту за формою №1-ВП, а саме: не перенесення відомостей з одного розділу Звіту до іншого.
А тому, враховуючи викладене, суд робить висновок, що встановлене, не є тим порушення, за яке п. 30 ч. 2 ст. 73 Закону №3817-ІХ передбачена відповідальність, оскільки наявна помилка в заповненні граф (розділів) Звіту не призвела до зазначення у Звіті недостовірних відомостей про обсяги виробництва та/або обігу алкогольних напоїв.
Вказані висновки суду не спростовуються контролюючим, яким помилково ототожнено різні за формою та змістом поняття «недостовірні відомості» і «заповнення Звіту із порушенням вимог законодавства».
При цьому, суд звертає увагу, що п. 30 ч. 2 ст. 73 Закону №3817-ІХ не передбачає відповідальності за заповнення Звіту із порушенням вимог законодавства.
Згідно з ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірного рішення.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірне рішення є неправомірним та необґрунтованим.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд робить висновок про задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський