Справа № 363/6530/25
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"04" листопада 2025 р. Справа № 363/6530/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1743 від 04.09.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Юрченко Володимир Григорович до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1743 від 04.09.2025 року.

Разом із позовною заявою від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що 04.09.2025 року відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову №1743 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказану постанову йому надіслано не було, та про її існування дізнався лише 23.10.2025 року, побачивши у мобільному застосунку Дія повідомлення про відкрите виконавче провадження Вишгородським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З метою уточнення питання відправки відповідачем постанови №1743 від 04.09.2025 року позивачу для ознайомлення, 26.10.2025 року представником позивача було подано адвокатський запит, проте, на момент звернення з позовом, відповідь на адвокатський запит відповідачем надана не була. У самій постанові №1743 від 04.09.2025 року також відсутні відмітки, які б підтверджували відправку постанови позивачу для ознайомлення. Водночас, позивач зазначив, що 20.10.2025 року старшим державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання постанови №1743 від 04.09.2025 року, винесеної ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з позивача 34 000 грн. 00 коп. було винесено: постанову про арешт коштів боржника ВП №79397201 від 20.10.2025 року; постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79397201 від 20.10.2025 року; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №79397201 від 20.10.2025 року; постанову про стягнення виконавчого збору ВП №79397201 від 20.10.2025 року. Крім того, 22.10.2025 року Вишгородським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з рахунку позивача було стягнуто за ВП №79397201 суму в розмірі 3 065 грн. 30 коп. Відтак, оскільки позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою та на даний момент звертається до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є необхідність в зупиненні стягнення на підставі виконавчого документа коштів з рахунків позивача для примусового виконання постанови та зняття арешту з рахунків позивача.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1743 від 04.09.2025 року.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Оцінивши зміст заяви про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи про виклик у судове засідання, отже, розгляд такої заяви здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Таким чином діючим КАС України передбачений вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Частинами 4-6 ст. 154 КАС України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.

Відтак, у випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

З системного аналізу наведених процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами. Суд також повинен ураховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №826/7496/18 та у постанові від 30.03.2021 року у справі № 420/4037/20.

При цьому, представником позивача не доведено та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Крім того, суд зазначає, що наявність очевидності ознак протиправності спірних дій/рішень відповідача на момент звернення до суду з заявою про забезпечення позову, що подана разом з позовом, не підтверджено. Заявлені підстави позову та додані позивачем докази потребують додаткової перевірки, а факти - з`ясуванню. А відтак, надання правової оцінки оскаржуваній постанові на етапі розгляду даного клопотання до судового розгляду справи та дослідження доказів вважатиметься вирішенням спору по суті.

Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 року у справі за №800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Для зупинення дії рішення відповідача, необхідно надати правову оцінку спірним обставинам, ще до судового розгляду справи по суті, а провести дослідження доказів на даному етапі неможливо. Тому суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача спосіб вжиття заходів забезпечення позову не є співмірним і не відповідає меті адміністративного спору.

На підставі наведеного не встановлено підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваної позивачем постанови, а відтак, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151, 154 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Юрченко Володимир Григорович про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Суддя І.Ю. Котлярова