Справа № 140/7691/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/7691/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в особі комісії з реорганізації про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України в особі комісії з реорганізації (далі ДФС України, відповідач) про стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі №140/8120/21 про поновлення на роботі за період з 01.06.2024 по день прийняття рішення у справі в розмірі 612,63 грн за кожен робочий день затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі №140/8120/21 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 в адміністративній справі №140/8120/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України №855-о від 02.06.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України, починаючи з 03.06.2021; стягнуто з Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України па користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.07.2021 по 01.02.2022 в сумі 86993 грн 46 коп., із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5000 грн; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20000 грн.

Рішення в частині поновлення позивача на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України, починаючи з 03.06.2021 змінено не було і в цій частині воно підлягало до негайного виконання. Проте, ДФС України, в тому числі комісією з реорганізації не було вчинено жодних дій щодо його виконання.

У зв`язку з цим позивач звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до ДФС України в особі комісії з реорганізації про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі №140/8120/21 про поновлення на роботі за період з 03.02.2022 по день прийняття рішення у справі в розмірі 612,63 грн за кожен робочий день затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №140/8063/22 стягнуто з ДФС України в особі комісії з реорганізації на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді з 03.02.2022 року по 31.05.2023 (день вирішення даної справи) в сумі 211357 грн.

Оскільки відповідач не виконував рішення суду, позивач знову звернувся з аналогічним позовом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 у справі №140/2880/24 стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01.06.2023 по 31.05.2024 включно у сумі 160509,06 грн з відрахуванням податків та зборів.

Враховуючи, що ДФС України надалі безпідставно ухиляється виконувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі №140/8120/21 про поновлення позивача на роботі, позивач зазначає, що виникла необхідність звертатись вкотре з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 01.06.2024 по день вирішення даної справи.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 в адміністративній справі №140/8120/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 02.06.2021 №855-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України, починаючи з 03.06.2021; стягнуто з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.07.2021 по 01.02.2022 в сумі 86993,46 грн, із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної (немайнової) шкоду в розмірі 5000,00 грн; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20000,00 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.11-19).

02.08.2023 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №72402349 з примусового виконання виданого у справі №140/8120/21 виконавчого листа щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України, починаючи з 03.06.2021 (а.с.26-27).

Також, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №140/8063/22 стягнуто з ДФС України в особі комісії з реорганізації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення з 03.02.2022 по день вирішення справи у справі 31.05.2023 включно у сумі 211357,35 грн (а.с.20-22).

Крім того, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 у справі №140/2880/24 стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01.06.2023 по 31.05.2024 включно у сумі 160509,06 грн з відрахуванням податків та зборів.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду в частині поновлення на посаді, яке залишається і надалі невиконаним ДФС України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначеній нормі відповідають положення частини другої статті 14 КАС України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частини п`ятої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов`язком, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.

У постанові від 21.10.2021 у справі №640/19103/19 Верховний Суд зазначив, що належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, передбачена положеннями статті 236 КЗпП України. Так у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З наведеного слідує, що затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі прирівнюється до вимушеного прогулу. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Верховний Суд у постанові від 22.04.2021 у справі №813/1271/18 виснував, що відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Згідно із усталеною судовою практикою Верховного Суду для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період (постанови Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі №640/775/19, від 11 листопада 2021 року у справі №260/4470/20 та ін.).

Матеріали справи не містять доказів виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2022 у справі №140/8120/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України з 03.06.2021. Розпочате 02.08.2023 виконавче провадження з примусового виконання судового рішення у цій частині триває до цих пір (а.с.26-27).

При цьому відсутність кінцевої дати періоду, упродовж якого відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо виконання судового рішення про поновлення особи на публічній службі, не є підставою для уникнення відповідальності та відмови у задоволенні вимоги про стягнення відповідної компенсації.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.10.2022 у справі №280/5734/21.

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2022 у справі №140/8120/21 про поновлення позивача на посаді має наслідком застосування приписів статті 236 КЗпП України про стягнення на користь останнього середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №140/8063/22, яке набрало законної сили 01.07.2023, стягнуто з ДФС України (боржника) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 03.02.2022 по 31.05.2023 включно (а.с.20-22).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 у справі №140/2880/24, яке набрало законної сили 04.07.2024, стягнуто з ДФС України (боржника) середній виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01.06.2023 по 31.05.2024 включно у сумі 160509,06 грн з відрахуванням податків та зборів (а.с.23-25).

Враховуючи рішення суду від 31.05.2023 у справі №140/8063/22 та 31.05.2024 у справі №140/2880/24, період затримки виконання рішення суду триває з 01.06.2024 та по день ухвалення рішення у цій справі 03.11.2025 він становить 366 робочих днів.

Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2022 у справі №140/8120/21 середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 612,63 грн. Ця обставина є встановленою й за приписами частини четвертої статті 78 КАС України не потребує доказування при розгляді цієї справи.

Отже, наявні підстави для задоволення позову шляхом стягнення з ДФС України на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01.06.2024 по 02.11.2025 включно у сумі 224222,58 грн (366 х 612,63 грн) з відрахуванням податків та зборів.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01 червня 2024 року по 2 листопада 2025 року включно у сумі 224222,58 грн (двісті двадцять чотири тисячі двісті двадцять дві грн 58 коп.) з відрахуванням податків та зборів.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Державна фіскальна служба України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій