Справа № 500/4151/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4151/25

04 листопада 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Савчин Анастасія Ігорівна, звернувся до суду із позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частини НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100 000 (ста тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 09.12.2024 по 23.12.2024, а також за час його перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення відповідно до довідок ВЛК № 1399 від 23.12.2024 та довідки ВЛК № 51 від 17.01.2025;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100 000 (ста тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 09.12.2024 по 23.12.2024, а також за час його перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення відповідно до довідки ВЛК № 1399 від 23.12.2024 та довідки ВЛК № 51 від 17.01.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військовій частині НОМЕР_2 ). У період з 09.12.2024 по 23.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Однак відповідач в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 не в повній мірі виплатив йому додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікування після поранення, що й слугувало підставою для звернення позивача із цим позовом до суду.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень представник вказав, що відповідно до виписного епікризу із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 25.10.2024 № 3789/319, військово-лікарською комісією Держприкордонслужби вже було встановлено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби з переглядом через 12 місяців та звільнено від виконання службових обов`язків. Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 10.12.2024 № 1414-ОС "Про особовий склад" солдата ОСОБА_1 , який перебував в розпорядженні начальника НОМЕР_1 прикордонного загону, звільнено з військової служби за підпунктом "б" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6 -12місяці) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" . Підстава: свідоцтво про хворобу № 1876/809, видане Госпітальною військово-лікарською комісією Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України від 25.10.2024. З метою збереження здоров`я та життя ОСОБА_1 , було направлено на обстеження, консультацію, за потреби стаціонарне лікування до Головного військово-медичного клінічного центру (ЦКГ) ДПСУ, м. Київ, що підтверджено направленням від 08.12.2024 № 13.5/690/24-Вн. Також зазначив, що після видання по НОМЕР_1 прикордонному загону наказу від 10.12.2024 № 1414-ОС про звільнення позивача, він в період з 09.12.2024 по 23.12.2024 перебував на лікуванні в Державній установі "Інститут отоларингології ім. проф. ОС. Коломійченка НАМН України". За результатами лікування видано довідку ВЛК від 23.12.2024 № 1399 та довідку від 17.01.2025 ВЛК № 51, де зазначений діагноз який вже був встановлений військово-лікарською комісією Держприкордонслужби. На підставі викладеного вище зазначаємо, що довідка ВЛК від 23.12.2024 № 1399 та довідка від 17.01.2025 ВЛК № 51 видані Державною установою "Інститут отоларингології ім. проф. ОС. Коломійченка НАМН України" не є підставою для виплати додаткової грошової винагороди передбаченої за час перебування на лікуванні та у відпустці після лікування (арк. справи 29 - 46).

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 16.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду належним чином завірених копій документів, вказаних в акті про відсутність вкладень від 11.07.2025. У вказаний строк позивач виконав в повному обсязі вимоги ухвали суду, подав до суду необхідні документи.

Ухвалою суду від 25.07.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 25.07.2025 про відкриття спрощеного провадження відповідач отримав 25.07.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 в період з 16.08.2022 по 24.01.2025 проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_2 ) та був зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення, що не заперечується відповідачем.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) від 25.01.2025 № 100-ОС, солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, звільненого наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 10.12.2024 № 1414-ОС за підпунктом "б" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяці) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у запас, з 24.01.2025 (арк. справи 15 зворот).

Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 24.01.2025.

08.07.2024 ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму у вигляді поєднаних вогнепальних осколкових сліпих поранень грудей, тазу та кінцівок. Сліпі непроникаючі поранення грудей, тазу. Сліпі поранення обох плечей з крайовим переломом нижньої третини правої плечової кістки. Сліпі поранення правого передпліччя. Акубаротравму з перфорацією обох барабанних перетинок, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення контузії, каліцтва) № 13409 від 23.07.2024 та довідкою форми 100 від 08.07.2024 (арк. справи 7 - 8).

Позивач у зв`язку із вищевказаним пораненням перебував на стаціонарному лікування протягом наступних періодів:

- з 10.07.2024 по 09.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Головному військово-клінічному центрі ДПСУ (Центральний клінічний госпіталь), що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 2574/193 від 09.08.2024 та довідкою № 2574/193 від 09.08.2024 (арк. справи 8 зворот 9);

- з 09.08.2024 по 29.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в клінічному санаторії "Аркадія" ДПСУ, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1371 від 29.08.2024 (арк. справи 10);

- з 30.08.2024 по 27.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Головному військово-клінічному центрі ДПСУ, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3167 від 27.09.2024 (арк. справи 10 );

- з 27.09.2024 по 17.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у МРЦ МВС України "Хутір Вільний", що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 588/р від 17.10.2024 (10 зворот);

- з 17.10.2024 по 25.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Головному військово-клінічному центрі ДПСУ, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 3789/319 від 25.10.2024 (арк. справи 11);

- з 09.12.2024 по 23.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України", що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1461 від 23.12.2024 (арк. справи 13).

Крім того, 23.12.2024 ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК, та прийнято постанову яка оформлена довідкою № 1399 від 23.12.2024 відповідно до якої позивач потребує відпустки для лікування у зв`язку з травмою на 30 (тридцять) календарних днів, травма тяжка, Так, пов`язана із захистом Батьківщини (арк. справи 13 зворот).

Після закінчення терміну відпустки, 17.01.2025 ОСОБА_1 , було повторно проведено медичний огляд ВЛК, за результатами якого останній додатково потребує відпустки для лікування у зв`язку із вищеописаною травмою на 30 (тридцять) календарних днів, травма тяжка, Так, пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою ВЛК №51 від 17.01.2025 (арк. справи 13 зворот).

Однак, позивачу НОМЕР_1 прикордонним загоном ДПСУ (військовою частиною НОМЕР_2 ) не було виплачено додаткової винагороди у повному обсязі за період з 09.12.2024 по 23.12.2024 пропорційно кількості днів перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з отриманою тяжкою травмою під час захисту Батьківщини відповідно до довідок ВЛК № 1399 від 23.12.2024 та довідки ВЛК № 51 від 17.01.2025.

Позивачем 14.03.2025 було скеровано заяву до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частини НОМЕР_2 ) з проханням надати інформацію щодо нарахування та виплату додаткової винагороди за час перебування на лікуванні з 09.12.2024 по 23.12.2024 та у відпустці після поранення відповідно до довідки ВЛК № 1399 від 23.12.2024 та довідки ВЛК № 51 від 17.01.2025 (арк. справи 14).

За результатами розгляду заяви, відповідачем листом від 19.04.2025 № 09/5426-25-Вх/984 повідомлено позивачу, що додаткова винагорода за час перебування на стаціонарному лікуванні з 09.12.2024 по 23.12.2024, у зв`язку з пораненням ОСОБА_1 , а також за час перебування його у відпустці для лікування після поранення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки ним не подано до прикордонного загону документи, які підтверджують перебування у вказаному періоді на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, або перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (арк. справи 15).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди, звернувся до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина

Предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку такій бездіяльності, оцінивши її через призму верховенства права та критеріїв законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині другій статті 2 КАС України.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

За змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).

Тобто, на Державу покладається конституційний обов`язок посиленого соціального захисту військовослужбовців і членів їхніх сімей.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2, 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв Постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 № Постанови № 168 (в редакції від 09.11.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п.1-2 Постанови № 168).

Абзацом 3 пункту 1-2 Постанови № 168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення № 402), яке, серед іншого, визначає порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України (глави 21 розділу II Положення № 402).

Так, пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: 1) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.

Аналіз норми абз. 3 пункту 1-2 Постанови № 168 дозволяє зробити висновок, що нарахування та виплата військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень передбачене за таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110 "Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування", серед іншого, затверджено форму первинної облікової документації № 027/о; Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого" та Інструкцію щодо її заповнення.

Зокрема, Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 027/о "Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого" (далі Інструкція №110) визначено, що форма № 027/о заповнюється лікарями закладів охорони здоров`я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу, при направленні хворого на консультацію в інші заклади охорони здоров`я, на стаціонарне лікування та лікарями стаціонарів при виписці або у випадку смерті хворого.

У пункті 5 цієї форми вказуються: в амбулаторно-поліклінічному закладі - дата (число, місяць, рік) початку захворювання та направлення у стаціонар (на консультацію); у стаціонарі - дата надходження та виписки (смерті) зі стаціонару.

Форма № 027/о призначена для взаємообміну інформацією амбулаторно-поліклінічних і стаціонарних закладів охорони здоров`я щодо діагнозу, перебігу захворювання, стану хворого при направленні (виписці), проведенні досліджень, консультацій в інших закладах охорони здоров`я, лікування, диспансерного спостереження та інших рекомендацій хворому.

Форма № 027/о видається на руки хворому або пересилається поштою протягом трьох днів чи передається безпосередньо у заклад охорони здоров`я, який направляв хворого.

З наведених норм Інструкції № 110 суд приходить до висновку що Форма № 027/о є належним доказом перебування особи на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я.

Аналізуючи зазначені норми права через призму фактичних обставин справи, суд встановив, що за період з 09.12.2024 по 23.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України", що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1461 від 23.12.2024.

Водночас, 23.12.2024 ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК, та прийнято постанову яка оформлена довідкою № 1399 від 23.12.2024 відповідно до якої позивач потребує відпустки для лікування у зв`язку з травмою на 30 (тридцять) календарних днів, травма тяжка, Так, пов`язана із захистом Батьківщини (арк. справи 13 зворот).

Після закінчення терміну відпустки, 17.01.2025 ОСОБА_1 , було повторно проведено медичний огляд ВЛК, за результатами якого останній додатково потребує відпустки для лікування з зв`язку із вищеописаною травмою на 30 (тридцять) календарних днів, травма тяжка, Так, пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою ВЛК №51 від 17.01.2025.

Зазначене свідчить про те, що за цей період відповідач повинен нараховувати позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн., оскільки були наявні умови, визначені у абз. 3 пункту 1-2 Постанови № 168 (перебування на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини).

Доказів нарахування та виплати додаткової винагороди у відповідному розмірі відповідно до абз. 3 пункту 1-2 Постанови № 168 матеріали справи не містять.

Тому суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не здійснив виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за цей період, а тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності підлягає до задоволення.

Надаючи оцінку правильності обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд враховує таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України", заява №61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі», заява №30210/96, п.158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду за зазначене суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача відповідно встановлених у справі обставин буде зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100 000 (ста тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 09.12.2024 по 23.12.2024, а також за час його перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення відповідно до довідки ВЛК № 1399 від 23.12.2024 та довідки ВЛК № 51 від 17.01.2025, з урахуванням фактично виплачених сум.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати

Згідно частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

У цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року, №3674-VI. Доказів понесення інших судових витрат суду надано не було. Таким чином, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частини НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частини НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100 000 (ста тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 09.12.2024 по 23.12.2024, а також за час його перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення відповідно до довідок ВЛК № 1399 від 23.12.2024 та довідки ВЛК № 51 від 17.01.2025.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100 000 (ста тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 09.12.2024 по 23.12.2024, а також за час його перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення відповідно до довідки ВЛК № 1399 від 23.12.2024 та довідки ВЛК № 51 від 17.01.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- НОМЕР_1 прикорданний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Головуючий суддя Юзьків М.І.