Справа № 380/21727/25
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04 листопада 2025 рокусправа № 380/21727/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради (далі - відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач -2), ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач -3), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача-2 та відповідача-3, які полягають у внесенні у 2025 році до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів "Оберіг" інформації про порушення правил військового обліку позивача;

- зобов?язати відповідача-2 та відповідача-3 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів "Оберіг", внесену у 2025 році інформацію про порушення позивачем правил військового обліку;

- визнати протиправними дії відповідача-1, а саме ігноруванння письмових звернень позивача, щодо складення Акту встановлення факту здіснення догляду ОСОБА_1 , який здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , який згідно довідки МСЕК № 449685 Серія ЛВА - 1 від 10.11.2009 являється особою з інвалідністю 1 групи загальне захворювання, термін дії - довічно загальне захворювання, пенсіонер по віку, відсутні інші особи які можуть здійснювати такий догляд, та відмові в задоволенні такої заяви;

- зобов?язати відповідача-1 розглянути заяву позивача щодо складення Акту встановлення факту здійснення догляду ОСОБА_1 , який здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , який згідно довідки МСЕК №449685 Серія ЛВА - 1 від 10.11.2009 являється особою з інвалідністю 1 група загальне захворювання, термін дії - довічно загальне захворювання, пенсіонер по віку, відсутні інші особи які можуть здійснювати такий догляд;

- встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , який згідно довідки МСЕК №449685 Серія ЛВА - 1 від 10.11.2009 являється особою з інвалідністю 1 група загальне захворювання, термін дії - довічно загальне захворювання, пенсіонер по віку, відсутні інші особи які можуть здійснювати такий догляд.

Частиною 1 ст. 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цим позовом, слід зазначити наступне.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України.

Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Водночас, ч. 1 ст. 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно із ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які необхідно розглядати в окремих, самостійних провадженнях.

Підставою позову є юридичні факти, які наводить позивач на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги, та які мають значення для судового захисту суб`єктивного права.

Тобто, підстава позову - це частина позову, що відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, і докази, що підтверджують позов.

Підстави позову не можна ототожнювати з нормами права, на які посилається позивач.

Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначив, що під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.

При цьому, цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин від характеру яких залежить правова кваліфікація спору.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у цій справі є:

1) визнання протиправними дій відповідача-2 та відповідача-3, які полягають у внесенні у 2025 році до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів "Оберіг" інформації про порушення правил військового обліку позивача та зобов?язання відповідача-2 та відповідача-3 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів "Оберіг", внесену у 2025 році інформацію про порушення позивачем правил військового обліку;

2) визнання протиправними дій відповідача-1 щодо не розгляду письмових звернень позивача та не складання Акту встановлення факту здіснення позивачем постійного догляду за ОСОБА_2 - особою з інвалідністю 1 групи загального захворювання і відмові в задоволенні такої заяви та зобов?язання відповідача-1 розглянути заяву про складання Акт встановлення факту здійснення позивачем постійного догляду за ОСОБА_2 - особою з інвалідністю 1 групи;

3) встановлення факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 - особою з інвалідністю 1 групи.

Отже, одна частина заявлених позивачем позовних вимог стосується оскарження внесеної до ЄДРП "Оберіг" інформації щодо порушення правил військового обліку, а інша частина стосується складення Акту встановлення факту здійснення догляду за ОСОБА_2 .

Крім цього, позивач просить встановити факт постійного догляду за ОСОБА_2 - особою з інвалідністю.

Водночас, за змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 ст. 245 КАС України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Із зазначених вище процесуальних норм слідує, що до юрисдикції адміністративних судів не належить встановлення фактів, а тому позовна вимога щодо встановлення факту постійного догляду, яка пов`язана із реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Варто зауважити, що системний аналіз предмету та підстав позову свідчить про те, що правовідносини між позивачем та відповідачами не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій різних суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, слід дійти висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги є самостійними, тобто обґрунтовуються різними доказами та підставами виникнення, звернуті до різних відповіждачів, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які закріплені у статті 172 КАС України.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 172 цього Кодексу).

При цьому, слід зауважити, що статтею 169 КАС України не передбачено повернення частини позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень статті 172 КАС України, суддя дійшла висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 цього Кодексу.

Отже, допущене позивачем порушення не є формальним, оскільки фактично унеможливлює розгляд справи за вимогами, не пов`язаними між собою підставою їх виникнення та відповідними доказами, а тому повернення позовної заяви позивачу свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин.

При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява № 20347/03)Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22.10.1996; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, серія A, № 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28.05.1985).

У п. 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Отже, передбачене ст. 169 КАС України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань.

З огляду на те, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог, встановлені КАС України, позовну заяву разом з усіма доданими до неї документами необхідно повернути позивачеві.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст. ст. 243, 248 КАС України,

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, разом із доданими до неї документами повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна