Справа № 620/10335/25
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/10335/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є

за участю секретаря Головачової Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Територіальне управління служби судової охорони у Чернігівській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №74391487;

зобов`язати державного виконавця:

- накласти штрафи на боржника та його посадових осіб у порядку ст. 75 Закону;

- звернути стягнення на бюджетні рахунки боржника через Державну казначейську службу;

- у разі подальшого невиконання направити повідомлення про злочин, передбачений ст. 382 КК України, до органів досудового розслідування.

Позов обґрунтовує тим, що 08.03.2024 відкрито виконавче провадження №74391487 з виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/2155/23, рішення суду досі не виконано, державним виконавцем не застосовано заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.10.2025 залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Територіальне управління служби судової охорони у Чернігівській області.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначив, що при здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні №74391487 державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Жодних порушень норм чинного законодавства державним виконавцем не допущено. Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Державним виконавцем не вживаються заходити щодо накладення штрафу на боржника, так як наявні поважні причини невиконання рішення суду, а саме відсутність бюджетного фінансування на виконання рішення суду. Просив розглядати справу без участі представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Представник третьої особа Територіального управління служби судової охорони у Чернігівській області в судове засідання 28.10.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав пояснення, просив відмовити у задоволенні позову, вказав, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/2155/23 Територіальним управлінням служби судової охорони у Чернігівській області здійснено розрахунок коштів, що підлягають виплаті ОСОБА_1 та направлено на адресу Служби судової охорони. З оглядну на те, що в кошторисі територіального управління на 2025 рік відповідних бюджетних асигнувань недостатньо, на теперішній час виконати в межах компетенції рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №620/2155/23 територіальне управління не має можливості. На теперішній час склалися об`єктивно обґрунтовані обставини, які не залежать від волі територіального управління, але унеможливлюють виконання територіальним управлінням рішення суду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі №620/2155/23, яке набуло чинності 18.01.2024, зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30000 грн на місяць з 24.02.2022 по 20.01.2023.

01.03.2024 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №620/2155/23.

08.03.2025 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №74391487 з примусового виконання виконавчого листа №620/2155/23, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 01.03.2024. Відповідно до змісту виконавчого документа зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30000 грн на місяць з 24.02.2022 по 20.01.2023.

Листом від 20.03.2025 №55.06-140 Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що з метою виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/2155/23 територіальним управлінням Служби судової охорони у Чернігівській області здійснено розрахунок коштів (додаткової винагороди), що підлягають виплаті ОСОБА_1 за період несення служби у Службі судової охорони та 26.12.2023 з супровідним листом надіслано на адресу Служби судової охорони. Загально потреба за КЕКВ 2800 на виконання рішення суду становить 445564,52 грн. У затверджений Державною судовою адміністрацією України кошторисах Служби судової охорони на 2022, 2023, 2024 роки та відповідних кошторисах територіального управління видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку з чим фінансовий ресурс Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області не дозволяє на сьогодні здійснити таку виплату. При наявності зазначених обставин Територіальним управлінням Служби судової охорони у Чернігівській області вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання судового рішення. Також повідомлено, що питання виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168, перебуває на постійному контролі як у територіальному управлінні, так і в Службі судової охорони. У зв`язку з цим, виконання судових рішень за участю Служби судової охорони (її територіальних управлінь), пов`язане з виплатою додаткової винагороди відповідно до вище згадуваної постанови Кабінету Міністрів України у 2024 році передбачається за окремою бюджетною програмою КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя».

12.08.2025 державним виконавцем направлено боржнику вимогу повідомити відділ про стан виконання рішення.

Листом від 19.08.2025 №55.07-209 Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області повідомило державного виконавця, що з метою виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/2155/23, територіальним управлінням Служби судової охорони у Чернігівській області було здійснено розрахунок коштів (додаткової винагороди), що підлягають виплаті ОСОБА_1 за період несення служби у Службі судової охорони та 23.12.2023 року з супровідним листом надіслано в адресу Служби судової охорони. Загально потреба за КЕКВ 2800 на виконання рішення суду становить 445564,52 грн. В межах компетенції територіальним управлінням Служби судової охорони у Чернігівській області було вжито вичерпних заходів для вирішення питання щодо виконання вищевказаного рішення суду. На теперішній час склалися об`єктивно обґрунтовані обставини, які не залежать від волі територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області, але унеможливлюють виконання територіальним управлінням вищевказаного рішення суду. При наявності зазначених обставин територіальним управлінням Служби судової охорони у Чернігівській області вжито усіх можливих заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

На скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця від 21.08.2025 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 01.09.2025 №8714 повідомлено позивача, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Оскільки за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №620/2155/23 боржника зобов`язано вчинити дії щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, то його виконання організовано державним виконавцем відповідно до вимог статті 63 Закону України «Про виконавче провадження». При виконанні рішень зобов`язального характеру державний виконавець не наділений повноваженнями щодо накладення арешту на кошти та майно боржника.

Вважаючи таку бездіяльність державного виконавця протиправною позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону№1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №360/3573/20, від 13.10.2021 у справі №360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31.05.2022 у справі №360/940/20.

Тому, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII.

Відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до положень статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони здійснює Державна судова адміністрація України.

Пунктами 3 і 4 частини 5 статті 22 Бюджетного кодексу України визначено, що головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань; затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 4 Бюджетного кодексу України виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами щодо забезпечення судноплавного стану внутрішніх водних шляхів та судноплавних шлюзів; середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я; середньострокових зобов`язань за державними контрактами (договорами) щодо закупівлі озброєння, військової техніки, зброї і боєприпасів; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації (частина 1 статті 48 Бюджетного кодексу України).

Статтею 116 Бюджетного кодексу України визначено, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Як встановлено судом, Територіальне управлінням Служби судової охорони у Чернігівській області листами від 20.03.2024 та від 19.08.2025 повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про вжиті заходи з метою виконання рішення суду від 19.12.2023 у справі №620/2155/23, а саме про направлення листа від 26.12.2023 до Служби судової охорони щодо виділення додаткових кошторисних призначень по програмі КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» по КЕКВ 2800, в тому числі з метою виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №620/2155/23, з відповідним розрахунком коштів (додаткової винагороди), що підлягають виплаті ОСОБА_1 .

У даному випадку причиною невиконання судового рішення від 19.12.2023 у справі №620/2155/23 стали обставини відсутності відповідного фінансового забезпечення щодо проведення відповідних виплат за рішенням суду. Своєю чергою боржник у виконавчому провадженні, вжив всі дії та конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, про що повідомив державного виконавця та надав відповідні докази.

Зважаючи на те, що бюджетних асигнувань на виплату сум за рішенням суду не вистачає, а додаткові кошти боржнику не виділяються, суд вважає, що у Територіального управління Служби судової охорони у Чернігівській області були поважні причини невиконання судового рішення. Відповідно у державного виконавця відсутні підстави для накладення штрафу за невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №620/2155/23.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно із частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що при здійсненні виконавчих дій державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Оскільки відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, установлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для задоволення позовні вимог відсутні.

Керуючись статтями 7274, 77, 139, 241246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Територіальне управління служби судової охорони у Чернігівській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (просп.Миру, 43, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14000, ).

Третя особа: Територіальне управління Служби судової охорони у Чернігівській області (вул.Княжа, буд.16, м.Чернігів, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 14000, ).

Повний текст рішення суду складено 03 листопада 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО