Справа № 200/2885/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року справа №200/2885/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі № 200/2885/25 (головуючий суддя у І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за заявою від 24.03.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.03.2025, призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 24.03.2025 врахувавши період навчання 01.09.1999 по 01.02.2003, період проходження військової служби 22.04.2003 по 20.10.2004, а також періоди роботи 01.08.2014 - 02.08.20214, 16.10.2015 - 31.10.2015, 27.07.2016 - 09.08.2016 до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 8 Закону України № 345 Про підвищення престижності шахтарської праці, із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позову зазначив, що має достатній пільговий стаж для призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, проте відповідач відмовив у призначенні пенсії, пославшись на відсутність необхідного пільгового стажу - 25 років.

Також відповідач протиправно не врахував період навчання позивача в професійно-технічному училищі за професією електрослюсаря підземного, машиніста підземних установок та період служби в армії до пільгового стажу.

Також вказав, що надана ним трудова книжка містять усі необхідні реквізити та відомості про періоди його роботи на пільгових умовах, при цьому неврахування стажу з 01.08.2014 по 02.08.20214, з 16.10.2015 по 31.10.2015, з 27.07.2016 по 09.08.2016 призводить до необґрунтованої втрати стажу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 46 від 01.04.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.03.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу період навчання з 01.09.1999 по 01.02.2003 (за виключенням вже зарахованих періодів), період строкової військової служби з 22.04.2003 по 20.10.2004, періодів роботи з 01.08.2014 по 02.08.2014, з 16.10.2015 по 31.10.2015, з 27.07.2016 по 09.08.2016, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Період навчання не зараховано до страхового стажу роботи у зв`язку із відсутністю відомостей про дату початку навчання. Довідку та інші документи, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання надано не було.

До страхового та пільгового стажу не зараховано період проходження військової служби з 01.01.2004 по 20.10.2004 у зв`язку із відсутністю відомостей про сплату страхових внесків та з 22.04.2003 по 31.12.2003 до пільгового стажу роботи, оскільки з 01.01.2004 не підтверджено проходження військової служби.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , 24.03.2025 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заяву позивача, за екстериторіальністю, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Так, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №46 від 01.04.2024 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону, за відсутності необхідністю пільгового стажу.

Суд звертає увагу, що спірне рішення датовано 01.04.2024, разом з тим згідно з ідентифікатором, фактична дата рішення є 01.04.2025. Отже, суд вважає за необхідне розглянути правомірність рішення відповідача від 01.04.2025.

Згідно з вказаним рішенням: вік заявника 41 рік, страховий стаж особи становить 22 років 7 місяців 19 днів, в тому числі пільговий стаж (п. 3 ст. 114, пост. №202 (25)) - 20 років 4 місяці 10 днів, навчання за фахом 3 місяці 14 днів.

Також зазначено, що до страхового стажу не зараховано період навчання, оскільки відсутня дата початку навчання. До пільгового стажу зараховано всі періоди згідно наданих довідок.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Абз. 1 частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до Постанови № 202 та частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування робота за вказані періоди зараховуються до стажу, необхідного для отримання пенсії незалежно від віку.

За приписами ч.1 ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637).

На підставі п.1, п.2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

При цьому, пунктами 20-22 Порядку № 637 визначено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Так, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Стосовно позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу періоду навчання 01.09.1999 по 01.02.2003 та періоду проходження військової служби з 22.04.2003 по 20.10.2004, суд зазначає наступне.

Згідно із записами копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 01.09.1999 по 01.02.2003 навчався в ПТУ № 38 м. Красноармійська (запис №5 здійснений на підставі диплому НОМЕР_2 ).

Також трудова книжка позивача містить записи № 1-4 щодо роботи учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті під час практики.

Згідно з копією диплома серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 закінчив у 2003 році професійно-технічне училище №38 і здобув професію електрослюсаря підземного, машиніста підземних установок. Згідно з додатком до диплома від 01.02.2003, рішенням державної кваліфікаційної комісії від 31.01.2003 присвоєно кваліфікацію електрослюсаря підземного 4 розряду, машиніста підземних установок 3 розряду.

26.03.2023 позивач прийнятий у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1», а саме: з 26.03.2003 по 31.03.2003 заняття в учбовому пункті, з 02.04.2003 по 09.04.2003 електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті (звільнений у зв`язку з призивом в ряди ЗСУ).

08.11.2004 позивач прийнятий у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1», а саме: з 08.11.2004 по 19.04.2004 заняття в учбовому пункті, з 23.11.2004 прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті.

Згідно з копією військового квітка серії НОМЕР_3 від 24.04.2003 ОСОБА_1 з 22.04.2003 по 20.10.2004 проходив строкову військову службу.

Згідно з розрахунком стажу до спірного рішення, відповідач вибірково зарахував до пільгового стажу позивача за ст. 14, пост. 202, підземні, сп.1, р. 1, п-р. 1, п. а-в періоди: з 04.10.2002 по 16.11.2002, з 24.11.2002 по 27.12.2002, з 28.12.2002 по 31.01.2003, з 26.03.2003 по 31.03.2003, з 02.04.2003 по 09.04.2003.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Оскільки після закінчення навчання позивач працевлаштувався за набутою професією протягом трьох місяців, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, ураховуючи, що період роботи, що слідує за періодом навчання, а саме з 26.03.2003 по 31.03.2003, з 02.04.2003 по 09.04.2003 зарахований відповідачем до пільгового стажу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу період навчання з 01.09.1999 по 01.02.2003.

Стосовно позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження військової служби.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, період строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.

Записи трудової книжки, місять докази того, що на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно із записами трудової книжки, позивач 26.03.2003 прийнятий у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», а саме: з 26.03.2003 по 31.03.2003 заняття в учбовому пункті, з 02.04.2003 по 09.04.2003 електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті (звільнений у зв`язку з призивом в ряди ЗСУ), який зарахований до пільгового стажу за Списком № 1, постановою № 202.

Отже, ураховуючи, що на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах, період строкової військової служби з 22.04.2003 по 20.10.2004 протиправно не зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1 постановою №202.

Стосовно позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.08.2014 по 02.08.2014, з 16.10.2015 по 31.10.2015, з 27.07.2016 по 09.08.2016, суд зазначає наступне.

Згідно із записами копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 10.09.2010 по 16.04.2015 працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті.

Згідно з розрахунком стажу до спірного рішення вказаний період зарахований до пільгового стажу за ст. 14, пост. 202, підземні, сп. 1, р.1, п-р. 1, п. а-в, за виключенням періоду з 01.08.2014 по 02.08.2014.

Довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.012.2024 №1226 містить відомості про зайнятість повний робочий день в шахті, за Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1а ПКМУ № 36 від 16.01.2003, згідно з п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема щодо періоду з 23.11.2004 по 16.07.2015. Будь-яких додаткових відомостей, зокрема прогули, безоплатні відпустки вказана довідка не містить.

Форма ОК-5 містить відомості по спеціальному стажу за повний місяць серпень 2014 року у кількості 31 день.

Отже підстави для незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.08.2014 по 02.08.2014 відсутні.

Згідно із записами копії трудової книжки, позивач у період з 15.10.2015 по 22.07.2016 працював у ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті.

Згідно з розрахунком стажу до спірного рішення вказаний період зарахований до пільгового стажу за ст. 14, пост. 202, підземні, сп. 1, р.1, п-р. 1, п. а-в, за виключенням періоду з 16.10.2015 по 31.10.2015.

Форма ОК-5 містить відомості по спеціальному стажу за жовтень 2015 року у кількості 15 днів (код страхувальника 31599557 - ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»), ураховуючи, що позивач прийнятий на роботу 15.10.2015, зарахуванню до пільгового стажу підлягає повністю період з 15.10.2015 по 31.10.2015.

Отже, відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 16.10.2015 по 31.10.2015.

Згідно із записами копії трудової книжки, позивач у період з 27.07.2016 по 09.08.2016 працював у ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ДОНЕЦЬКШАХТОПРОХОДКА» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті.

Згідно з розрахунком стажу до спірного рішення вказаний період не зарахований до пільгового стажу.

Довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній не надавалася.

Форма ОК-5 містить відомості про нарахування заробітної плати та про сплату страхових внесків за 5 днів липня 2016 року та 9 днів серпня 2016 року страхувальником 35711134 ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ДОНЕЦЬКШАХТОПРОХОДКА», а також відомості по спецстажу за кодом підстави ЗП3013А1.

Отже, відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 27.07.2016 по 09.08.2016.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу деякі періоди роботи, отже стаж роботи позивача визначений відповідачем неправильно, то рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 46 від 01.04.2025, є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі № 200/2885/25 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі № 200/2885/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 03 листопада 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко