Справа № 320/13860/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України в якому просив, з врахуванням змін, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення 12.12.2019 року до дати поновлення на посаді 12.05.2023 у розмірі 766235,52 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 749245,70 грн, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів. В решті вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані відсутністю підстав для стягнення заявленої позивачем суми середнього заробітку, оскільки позивач не вчиняв дій для пришвидшення розгляду справи про поновлення його на посаді, не проявляв зацікавленості у її найшвидшому розгляді, що свідчить про наявність з його боку ознак вини у формі бездіяльності, тому середній заробіток не може бути розрахований за період, що перевищує один рік. Також апелянт посилається на отримання позивачем в період з 12.12.2019 допомоги по безробіттю і перебування у трудових відносинах, що є підставою для зменшення суми середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ним вживались дії для пришвидшення судового розгляду справи про поновлення його на посаді та скаржником не подавались докази про наявність підстав для зменшення суми середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства аграрної політики України від 05.04.2016 року № 86-к ОСОБА_1 прийнято на посаду головного спеціаліста відділу зовнішньої торгівлі та співробітництва з СОТ - Департаменту міжнародного співробітництва та присвоєно Позивачу одинадцятий ранг державного службовця.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 грудня 2019 року №789-к позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу зовнішньої торгівлі та співробітництва з СОТ - Департаменту міжнародного співробітництва 12 грудня 2019 року у зв`язку з реорганізацією Міністерства аграрної політики та продовольства України, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 «Деякі, питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади».

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 27.10.2022 у справі №640/8828/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.12.2019 № 789-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу зовнішньої торгівлі та співробітництва з СОТ - Департаменту міжнародного співробітництва Міністерства аграрної політики та продовольства України з 12.12.2019, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді в цьому (або іншому) державному органі. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу зовнішньої торгівлі та співробітництва з СОТ - Департаменту міжнародного співробітництва Міністерства аграрної політики та продовольства України з 12 грудня 2019 року, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді в цьому (або іншому) державному органі (а.с.9-17).

На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року у справі № 640/8828/20, Міністерством аграрної політики та продовольства України видано наказ від 12.05.2023 №71-к, яким скасовано наказ від 12.12.2019 №789-к "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу зовнішньої торгівлі та співробітництва з СОТ - Департаменту міжнародного співробітництва з 12.12.2019 (а.с.55).

У зв`язку з невиплатою відповідачем середнього заробітку за період вимушеного прогулу, позивач звернувся до суду з даним позовом про його стягнення.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.12.2019 по 11.05.2023 (до дня прийняття наказу про поновлення на посаді від 12.05.2023).

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.308 КАС України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Колегія суддів зазначає, що обґрунтування апеляційної скарги зводяться до наявності підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу виключно за 12 місяців, з огляду на його бездіяльність під час розгляду справи про поновлення його на посаді, а також до необхідності зменшення розміру середнього заробітку на суму отриманої позивачем допомоги по безробіттю, стягнутих судовим рішенням у справі №910/15699/23 коштів та врахувати перебування позивача в трудових відносинах.

В силу ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.235 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вказана норма визначає, що саме на роботодавця покладена відповідальність у формі обов`язку з виплати середнього заробітку за період вимушеного прогулу у випадку незаконного звільнення працівника, який був поновлений на попередній посаді, в тому числі і в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, за весь період вимушеного прогулу та затримки виконання роботодавцем рішення про поновлення незаконно звільненого працівника на посаді на роботодавця покладається обов`язок з виплати особі середнього заробітку, що є певною формою відповідальності перед працівником.

Виключенням з цього правила є наявність з боку працівника вини у розгляді заяви про поновлення на посаді в термін понад один рік.

Крім того, законодавець визначив, що підтвердження отримання позивачем заробітку за виконання нижчеоплачуваної роботи є підставою для стягнення з роботодавця різниці заробітку.

Судом встановлено, що під час розгялду справи № 640/8828/20 про визнання незаконним звільнення та поновлення на посаді, позивачем подавалось до суду клопотання про пришвидшення розгляду справи, яке зареєстроване судом 17.07.2020 (а.с.91), тобто в межах річного строку з моменту звільнення позивача наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.12.2019 №789-к.

Наведене свідчить про безпідставність доводів апелянта щодо наявності з боку ОСОБА_1 будь якої вини у формі бездіяльності при розгляді справи про поновлення його на посаді в термін понад один рік.

Крім того, отримання позивачем допомоги по безробіттю в Київському міському центру зайнятості в сумі 158985, 61 грн та її подальше стягнення з Міністерства аграрної політики та продовольства України рішенням Господарського суду м.Києва від 19.12.2023 у справі №910/15699/23 за позовом Київського міського центру зайнятості до Міністерства аграрної політики та продовольства України про стягнення коштів, не є тотожним виконанню звільненим працівником нижчеоплачуваної роботи, а тому не може бути підставою для зменшення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду позивача.

Жодних доказів працевлаштування позивача, виконання ним нижчеоплачуваної роботи чи отримання заробітної плати ні до суду першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду відповідачем до суду надано не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до п.2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз.3 п.3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 вищезазначеного Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відтак, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу обрахуванню підлягає сума заробітку за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Здійснюючи розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача суд першої інстанції вірно застосував розмір середньоденної заробітної плати позивача, визначеної у довідці Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.05.2023 №1910-13/23-29 (а.с.78), відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача становить 866,18 грн, кількість робочих днів вимушеного прогулу та затримки виконання рішення про поновлення на посаді за період з 12.12.2019 (наступний день після звільнення) по 11.05.2023 (день, що передує винесенню наказу про поновлення на посаді) становить 865 р.д.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 865 р.д. х 866,18 грн = 749245,70 грн, який підлягає стягненню на користь позивача.

Правильність вказаного розрахунку апелянтом не оскаржується.

При цьому, апелянтом належним чином не підтверджено наявність підстав для зміни періоду вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення позивача чи внесення змін до визначеного судом розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що було здійснено у відповідності до положень законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив право позивача на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вірно розрахував його суму, що підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено 04 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма