Справа № 520/28036/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питання забезпечення адміністративного позову

"04" листопада 2025 р. справа № 520/28036/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Марина Лук`яненко, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) та Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних Сил, буд., 6, ідентифікаційний код 00034022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) та Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних Сил, буд., 6, Ідентифікаційний код 00034022) щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у звільненні 26.09.2025 за контрактом від 26.09.2024;

2. зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) та Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних Сил, буд., 6, Ідентифікаційний код 00034022) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про звільнення за контрактом від 26.09.2024.

Ухвалою суду від 23.10.2025 прийнято позовну заяву та у справі відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи.

03.11.2025 від представника позивача до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

1. зупинити дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу укладеного 26.09.2024 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_4 , до вирішення справи №520/28036/25 по суті;

2. зобов`язати військову частину НОМЕР_2 утриматись від переведення у іншу військову частину, утриматися від направлення позивача на бойові завдання, бойове чергування чи інші службові дії, пов`язані з ризиком для життя і здоров`я, до ухвалення рішення у справі №520/28036/25;

3. зобов`язати військову частину НОМЕР_2 утриматися від застосування до позивача дисциплінарних стягнень або заходів впливу у зв`язку з невиконанням наказів після подання цього позову та заяви.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що попри закінчення строку дії контракту, командування не видало наказ про звільнення ОСОБА_1 , продовжує залучати позивача до виконання бойових завдань, що є фактичним примусом до проходження військової служби без законних підстав. Позивач вважає, що такі дії порушують конституційні права ОСОБА_1 , зокрема право на свободу праці та вимоги статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає, що звільнення здійснюється після закінчення строку контракту. А невжиття заходів забезпечення призведе до того, що ОСОБА_1 буде примусово залучений до бойових завдань без правових підстав, що може поставити під загрозу моє життя, здоров`я та ефективний захист порушеного права.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо :

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими (репутаційними, службовими, іншими) наслідками.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.09.2023 року у справі №580/244/23.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Так, у заяві про забезпечення позову заявник ставить питання про:

1. зупинення дії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу укладеного 26.09.2024 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_4 , до вирішення справи №520/28036/25 по суті;

2. зобов`язання військову частину НОМЕР_2 утриматись від переведення у іншу військову частину, утриматися від направлення позивача на бойові завдання, бойове чергування чи інші службові дії, пов`язані з ризиком для життя і здоров`я, до ухвалення рішення у справі №520/28036/25;

3. зобов`язання військову частину НОМЕР_2 утриматися від застосування до позивача дисциплінарних стягнень або заходів впливу у зв`язку з невиконанням наказів після подання цього позову та заяви.

З цього приводу суд зазначає, що такий вид забезпечення позову як зупинення дії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України положеннями ст. 151 КАС України не передбачено.

Щодо зобов`язання відповідача утриматись від переведення у іншу військову частину, утриматися від направлення позивача на бойові завдання, бойове чергування чи інші службові дії, пов`язані з ризиком для життя і здоров`я, від застосування до позивача дисциплінарних стягнень або заходів впливу у зв`язку з невиконанням наказів після подання цього позову та заяви, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який було продовжено відповідними указами та який станом на час розгляду заяви про забезпечення позову триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до п. 10 ч 3ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2019 у справі №826/13306/18.

В заяві про забезпечення позову не наведені обставини, з якими ч. 2 ст. 150 КАС пов`язує застосування заходів забезпечення позову. Суду не надані докази існування таких обставин. Твердження позивача, викладені в заяві про забезпечення позову, ґрунтуються на непідтвердженій інформації заявника.

Наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично вирішило б спір по суті, що суперечить меті застосування ст. 150 КАС України.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд зазначає, станом на день прийняття даної ухвали, відсутні підстави для висновку щодо неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, як і неможливість відновлення таких прав в майбутньому. Крім того, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Наведені заявником доводи й аргументи не є достатніми та переконливими для висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Враховуючи викладене, суд вважає що підстави для забезпечення позову відсутні.

Керуючись положеннями ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суд зауважує, що згідно положень ч.8 ст. 154 КАС України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Марина Лук`яненко