Справа № 440/16457/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 р.Справа № 440/16457/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/16457/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просило:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.10.2023 №000/959/5001 та №000/960/5001.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.10.2023 №000/959/5001 та №000/960/5001.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Проте, жодних належних та допустимих доказів, а саме будь-яких належним чином оформлених документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання та необхідності перенесення розгляду справи до вказаного клопотання заявником не додано.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79, п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) (далі - ПКУ) було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Єристівський ГЗК» () з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по деклараціям з податку на додану вартість за червень 2023 (від 14.07.2023 №), з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

За результатами перевірки складений акт від 12.09.2023 №944/32-00-50-01/35713283.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.44.1 ст.44, пп. а) п.198.1, абз.1-3 п. 198.2, абз.1, 2 п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, пп. і) п. 201.1 ст. 201 ПКУ, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за період червень 2023 на загальну суму ПДВ 35 551 грн.

Вищезазначене призвело до порушення:

- абз. в) п.200.4 ст.200 ПКУ, внаслідок чого за період червень 2023 підприємством завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 5 400 грн.

- п.200.1, абз. б) п. 200.4 ст. 200 розділу V ПКУ в частині завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на рахунок платника у банку по податковій декларації з ПДВ за червень 2023 на суму 30 151 грн.

Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 12.09.2023 №944/32-00-50- 01/35713283 було надіслано на адресу ТОВ «Єристівський ГЗК» засобами поштового зв`язку 13.09.2023 та отримано платником, згідно поштового повідомлення про вручення 19.09.2023.

ТОВ «Єристівський ГЗК» не погодилось з висновками щодо порушень, викладених в Акті та відповідно до п.86.7 ст.86 ПКУ надано заперечення від 22.09.2023 №1419/09-23 (вх. №6821/6 від 28.09.2023).

Згідно пп.86.7.2 пп.86.7 ст.86 ПКУ, Східним МУ ДПС на адресу ТОВ «Єристівський ГЗК» направлено повідомлення від 02.10.2023 №5387/6/32-00-50-01-12, щодо дати та часу розгляду Заперечень рекомендованим листом з повідомленням про вручення та електронного зв`язку.

За результатами розгляду заперечень ТОВ «Єристівський ГЗК» надано відповідь підприємству від 10.10.2023 №5504/6/32-00-50-01-10 та винесені наступні податкові повідомлення-рішення від 16.10.2023:

- форми «В1» №000/959/5001, на суму завищення бюджетного відшкодування - 30 151 грн., штрафні санкції - 15 075,50 грн.;

- форми «В4» №000/960/5001, на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 5 400 грн.

Податкові повідомлення-рішення ТОВ «Єристівський ГЗК» отримано - 20.10.2023.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Єристівський ГЗК» звернулося до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (пункт 22.1 статті 22 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 198.6 статті 196 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абзацу "б" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до підпункту 14.1.60 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Положенням пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно, однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною та, відповідно, заявлення до бюджетного відшкодування в подальшому.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі Закон України №996-XIV) передбачено, що господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з частинами першою та другою статті 3 Закону України №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною першою статті 9 Закону України №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.4, 2.15 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 №168/704 (далі Положення № 88), первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення; господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених вище норм вбачається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Як зазначає відповідач, ТОВ «Єристівський ГЗК» не підтверджено фінансово - господарських операцій з контрагентами: ТОВ «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» (), ПП «МЕСІ» () та РЕМОНТНО-ДІАГНОСТИЧНА ФІРМА «АРГОН-ЛЮКС» ЛТД ().

Стосовно взаємовідносин ТОВ «Єристівський ГЗК» з ТОВ «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» () за травень 2023 на загальну суму ПДВ 18 813,42 грн, відповідач зазначив наступне.

Номенклатура товару: Клейовий пістолет Bosch GKP 200 СЕ Professional, Електричний клейовий пістолет Bosch РКР 3,6 Li , ВТ-0210 Круг пелюстковий 125*22 Р100, тощо.

Так в акті перевірки зазначено, що внаслідок проведеного аналізу відповідно до ІС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» (): зареєстровано в 1603. ГУ ДПС у Полтавській обл. (м. Кременчук); стан платника: 0 - платник податків за основним місцем обліку; реєстрація в ДПА: від 27.05.2008 №31010; статутний фонд: 5 288 950 грн.; основний вид діяльності: 46.69 - оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; об`єкти оподаткування: магазин, офіс; керівник: Гречко Олександр Валентинович; головний бухгалтер: Васильєва Олена Леонідівна; юридична адреса: 39600, Полтавська обл., Крюківський, вул. Велика Набережна, буд. 29; чисельність працівників: 6 осіб (відповідно даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску); основні засоби: 1 118,9 тис. грн. (відповідно до даних Фінансової звітності малого підприємства станом на 30.06.2023.

Також, Східним МУ ДПС, у зв`язку із проведенням документальної позапланової невиїзної перевірки було направлено запит від 05.09.2023 № 3370/7/32-00-50-01-07 про проведення зустрічної звірки ТОВ «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» на ДПС у Полтавський області, яка є постачальником ТОВ «Єристівський ГЗК» за період жовтень, грудень 2022, квітень, травень, червень 2023.

TOB «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» вищевказаний товар придбало за таким ланцюгом постачання: обрив ланцюга постачання ТОВ «РОБЕРТ БОШ ЛТД» (14347262) - TOB «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» ТОВ «ЄРИСТІВСЬКИЙ ГЗК». Стосовно ТОВ «РОБЕРТ БОШ ЛТД» (): перебуває на обліку в Центральному МУ ДПС по роботі з великими платниками податків; податкова адреса: 2152, м. Київ, Дніпровський, пр-т Павла Тичини, буд. 1-В, кв. А-701; основний вид діяльності: 46.43 - оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; статутний фонд: 284 091 384, 61 грн.; чисельність працівників: 148 осіб; об`єкти оподаткування: орендовані офіси, сервісний цент, автотранспорт, орендований оптовий склад.

ТОВ «РОБЕРТ БОШ ЛТД» () не є виробником товару (Клейовий пістолет Bosch GKP 200 СЕ Professional (код УКТ ЗЕД ), а здійснював придбання із-за меж митної території України (імпорт) у нерезидента Robert Bosch Power Tools GMBH - Німеччина, що підтверджують оформлена митна декларація (ВМД №23UA62U7 від 10.04.2023) за кодом УКТ ЗЕД .

Відповідач зазначає, що внаслідок проведеного аналізу відповідно до даних ЄРПН встановлено, що код УКТ ЗЕД товару, імпортованого ТОВ «РОБЕРТ БОШ ЛТД» не відповідає даним податковим накладних, виписаним від ТОВ «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» на адресу ТОВ «Єристівський ГЗК».

Крім того, щодо взаємовідносин ТОВ «Єристівський ГЗК» з ПП «МЕСІ» () на суму ПДВ 5 400 грн. у квітні 2023 року, номенклатура товару - ВУЗОЛ ФОРМУВАННЯ ЗОБРАЖЕННЯ (IMAGE UNIT КІТ) XEROX WC 6505 676К05360, відповідач зазначив, що відповідно до даних ІС «Податковий блок», ЄРПН, проведеного аналізу співставлення придбання/продажу ПП «МЕСІ» товарно-матеріальних цінностей встановлено, що у ланцюгу оформлення/реєстрації податкових накладних з номенклатурою ідентичних товарів приймали участь: обрив ланцюга постачання ПП«МЕСІ» - ТОВ «ЄРИСТІВСЬКИЙ ГЗК».

Відповідач стверджує, що ПП «МЕСІ» не є виробником вказаного товару, оскільки основний вид діяльності підприємства - неспеціалізована оптова торгівля. Виробництво вузол формування зображення потребує наявності достатньої кількості фахівців із необхідною кваліфікацією, обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів.

Відповідно до специфікації № 4 від 27.09.2022 виробництво Товару - 2021-2022. Згідно бази даних ДПС ПП «МЕСІ» не імпортував вищезазначений товар з кодом УКТ ЗЕТ та не придбавав його протягом 2019-2023. Походження цього товару не встановлено.

Так щодо взаємовідносин ТОВ «Єристівський ГЗК» з РЕМОНТНО-ДІАГНОСТИЧНА ФІРМА «АРГОН-ЛЮКС» ЛТД () на суму ПДВ 15 543,66 грн, період взаємовідносин - червень 2023, номенклатура товару - Олива гідравлічна HYDREX AW32 (20л.), Ущільнення штоку DS 104R H-PU/POM/NBR 152,60x171,65x17,90к (16,9), Брудознімач DA 102 H-PU 152.60 х 163.55 х 158.60 х 4/7, тощо, також існує обрив ланцюга постачання.

Щодо вищезазначених доводів контролюючого органу, колегія суддів зазначає таке.

Так, дослідивши надані позивачем документи, на підтвердження документального оформлення господарських операцій з придбання ТОВ "Єристівський ГЗК" товару/послуг у ТОВ «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» (), ПП «МЕСІ» () та РЕМОНТНО-ДІАГНОСТИЧНА ФІРМА «АРГОН-ЛЮКС» ЛТД (), суд дійшов висновку про їхню відповідність вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "Єристівський ГЗК" /замовник/ та РЕМОНТНО-ДІАГНОСТИЧНА ФІРМА «АРГОН-ЛЮКС» ЛТД /виконавець/ укладено договір №361/50/39 про надання послуг з технічного обслуговування, виконання ремонту обладнання та повірки від 19.11.2020.

За умовами договору замовник доручає виконавцю, а виконавець зобов`язується на свій ризик надати послуги з технічного обслуговування, обладнання, ремонту кранових установок та повірки згідно Переліку послуг та вартості (Додаток №2 до Договору) та Переліку видів та періодичності технічного обслуговування (Додаток №3 до Договору), а Замовник зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити надані послуги з технічного обслуговування, ремонту кранових установок та повірки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано податкову накладну від 01.06.2023 №2, акт здачі приймання робіт від 01.06.2023 №159, рахунок на оплату від 01.06.2023 №№199, платіжне доручення від 16.06.2023 №5412, копії ідентифікаційних карт.

20.05.2022 ТОВ "Єристівський ГЗК" /покупець/ укладено з ПП «МЕСІ» / постачальник/ договір поставки №1/2/50110.

Відповідно до умов договору поставки постачальник зобов`язується поставити та передати у визначені строки покупцю товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Крім того, до суду надано специфікацію №4 до договору, податкову накладну від 11.04.2023 №1, видаткову накладну №1 від 11.04.2023, ТТН №1/04 від 11.04.2023, рахунок №46/04 від 11.04.2023, платіжне доручення №3813 від 25.04.2023, гарантійний лист від 11.04.2023 №11, прибутковий ордер №167 від 12.04.2023.

Судом встановлено, що 20.03.2023 між ТОВ «УКРАЇНСЬКА ПРОМИСЛОВО-ТЕХНІЧНА ПРОЕКТНА ГРУПА» () /постачальник/ та ТОВ "Єристівський ГЗК" /покупець/ укладено договір №77/4694 за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у визначені строки покупцю товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Також на підтвердження реальності вказаної господарської операції позивач надав до суду податкову накладну від 17.05.2023 №87, видаткову накладну №798 від 17.05.2023, ТТН №955 від 17.05.2023, прибутковий ордер №323 від 18.05.2023, рахунок на оплату №955 від 17.05.2023, платіжне доручення №5015 від 2.06.2023.

Колегія суддів зазначає, що вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу вищенаведеного вбачається, що первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Так, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції. Водночас норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Колегія суддів зауважує, що податкова інформація самостійно не може безумовно підтверджувати фінансово-господарську неспроможність господарюючого суб`єкта щодо виконання узятих на себе зобов`язань. Зокрема, відсутність трудових та матеріальних ресурсів самостійно не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності у платника первинних документів, які спростовують такі доводи, які перш за все підлягають дослідженню та оцінці судом.

Колегія суддів зазначає, що позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.10.2023 №000/959/5001 та №000/960/5001 необґрунтовані та підлягають скасуванню, а позов в свою чергу підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справіРуїс Торіха проти Іспанії(RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 по справі № 440/16457/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 04.11.2025 року