Справа № 363/5840/25
Суддя: Баличева М. Б.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

03.11.25 363/5840/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1779 від 09.09.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу,-

встановив:

02.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив скасувати постанову №1779 від 09.09.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17 000,00 грн. закривши провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.09.25025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 та виніс постанову №1779 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 17 000,00 грн. Позивач вважає, що вказана постанова підлягає скасування з огляду на наступні обставини. 08.08.2025 року позивач був затриманий представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 для перевірки військово-облікових документів та страшим солдатом офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення №1779 від 08.08.2025 року за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також, позивачу було надано повістку від 08.08.2025 року з метою уточнення даних та проходження ВЛК на 09 год. 30 хв. 13.08.2025 року. У зв`язку з проходженням лікування, позивач 13.08.2025 року направив заяву про поважність причини неявки за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповіді від відповідача про розгляд заяви або перенесення дати явки за повісткою позивач так і не отримав. Позивач належним чином повідомив відповідача про поважні причини неявки проте нової повістки/виклику про перенесення дати засідання не отримав, на розгляд справи про адміністративне правопорушення не викликався, про час та місце розгляду справи не був повідомлений, постанова виносилась без його участі, а тому він був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, був позбавлений можливості скористатися юридичною допомогою. Позивач, також вказує, що постанова йому не надсилалась. В постанові зазначено, що 09.09.2025 року о 10 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що гр. ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним, під час дії особливого періоду, згідно інформації з Єдиного державного реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів не перебуває на військовому обліку за місцем реєстрації. Водночас, в оскаржуваній постанові відсутня інформація про будь-який доказ на якому ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, з даними реєстру позивача не ознайомили, не надали жодного витягу, а також не забезпечили наявність такого доказу. Більше того, в постанові не вказується, що стало підставою для висновку про порушення правил військового обліку. Також, причиною накладення штрафу в постанові значиться «не перебуває на військовому обліку», коли в протоколі вказано «неявка за повісткою», що є значною розбіжністю та має різну доказову базу. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 , як суб`єктом владних повноважень, не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

16.10.2025 року до суду від представника відповідача Лещенка Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому вказано, що позовна заява є незаконною, необґрунтованою та протиправною, враховуючи наступне. Громадянин ОСОБА_1 станом по даний час не виконав покладений на нього обов`язок та не став на військовий облік взагалі. Позивач був належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не виконав вимог, покладених статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому його твердження, що він не сповіщався про час та місце розгляду справи не відповідають дійсності. Відтак, під час розгляду справи було встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 будучи належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 не виконав покладений на нього обов`язок та не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Таким чином, ОСОБА_1 грубо порушив ч.3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову підготовку» п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою кабінету міністрів № 1487 від 30.02.2022р., ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 1, 8 та 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022р., внаслідок чого складена відносно нього постанова від 09.09.2025 року є законною та правомірною.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотань від позивача (представника) та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до права, визначеного у частині першій статті 5 КАС України, кожна особа може в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 19 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що згідно довідки взамін військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 та був знятий з військового обліку згідно наказу МО України №342 від 09.06.2006 року.

08.06.2025 року страшим солдатом офіцером адміністративного відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення №1779, згідно з яким 08.08.2025 року о 18 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що ОСОБА_1 не прибув зв повісткою, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З вказаного протоколу вбачається, що гр. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 13.08.2025 року о 09 год. 00 хв. про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 в протоколі.

Також, 08.08.2025 року ОСОБА_1 було надано повістку про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 13.08.2025 року о 09 год. 30 хв. з метою уточнення даних та проходження військово-лікарської комісії.

13.08.2025 року ОСОБА_1 надіслав на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 , засобами поштового зв`язку, заяву про визнання причин його неявки за повісткою від 08.08.2025 року поважними, оскільки він проходить лікування.

23.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про видачу копії постанови за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 08.08.2025 року.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 №1779 від 09.09.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 09.09.2025 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що гр. ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним під час дії особливого періоду, згідно інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не перебуває на військовому обліку за місцем реєстрації. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду, не виконав вимоги ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо обов`язку перебувати на військовому обліку. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом направлення повідомлення через АТ «Укрпошта», не з`явився.

До матеріалів справи позивачем, також долучено направлення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.06.2024 року для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, довідки військово-лікарської комісії №3921 від 23.09.2024 року та від 30.01.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП, передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 210 КУпАП, передбачено повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовий обов`язок включає: -підготовку громадян до військової служби; -взяття громадян на військовий облік; -прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; -проходження військової служби; -виконання військового обов`язку в запасі; -проходження служби у військовому резерві; -дотримання правил військового обліку.

Відповідно до п. 25 Постанови КМУ № 560 від 24.05.2024 року (в редакції, що діяла станом на 11.09.2024 року) «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» передбачає, що громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тож згідно з принципом презумпції невинуватості, який діє в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З матеріалів справи вбачається, що протокол №1779 від 08.08.2025 року складений у зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1 за повісткою, тоді як постановою від 09.09.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за порушення правил військового обліку, а саме за неперебування на військовому обліку.

Разом із тим, зміст протоколу про адміністративне правопорушення не містить жодних конкретних відомостей про фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, не наведено доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. У протоколі не зазначено, за якою саме повісткою та з якою метою ОСОБА_1 мав з`явитися, а також не наведено жодних даних про належне вручення такої повістки чи підтвердження факту повідомлення особи про обов`язок з`явитися до територіального центру комплектування.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Будь-які докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови згідно ст.ст. 72-77 КАС України суду не надано.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, складений протокол не відповідає вимогам закону, не містить достатніх відомостей для встановлення події та складу адміністративного правопорушення, а відтак не може бути належною та допустимою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Отже, суд вважає, що в даній ситуації не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_1 порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що дає підстави стверджувати про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, коли всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь згідно ст. 62 Конституції України.

За таких обставин, сам лише факт винесення постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП не може слугувати доказом вини останнього.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, щодо належного сповіщення позивача про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 31.03.2021 у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 у справі№465/5145/16-а.

Із матеріалів справи вбачається, що повідомлення про розгляд справи особі відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не надіслане. Доказів про те, що позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач не надав.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Таким чином, судом встановлено, що уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 не було повідомлено позивача, про день, час та місце розгляду справи.

За приписами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушень, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача, відповідно до частини третьої статті 210 КУпАП, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо решти наведених учасниками аргументів суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04). Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені обставини справи суд доходить висновку, що відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності належними допустимими доказами, які б відповідали критерію доказування «поза розумним сумнівом», а тому постанова №558 від 09.04.2025 підлягає скасуванню за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 КАС України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Позивач, звертаючись із позовом, сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Згідно ЗУ «Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2025 року складає 3028 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року в справі за №543/775/17 зазначає, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ України «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028х0,2 = 605,60 грн.).

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 251, 268, 280, 289 КУпАП, ст. 72-79, 90, 242-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1779 від 09.09.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 №1779 від 09.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору в розмірі 605,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області 26.11.1996 року, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя М.Б. Баличева