Справа № 160/12969/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,
ознайомившись з апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
ВСТАНОВИВ:
09 жовтня 2025 року до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, направлена через підсистему Електронний суд 08.10.2025.
Дана апеляційна скарга подана відповідачем на рішення суду першої інстанції вдруге, одночасно із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Оцінивши наведені скаржником підстави пропуску строку, Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.10.2025 визнав їх неповажними, у зв`язку з чим зазначену апеляційну скаргу залишив без руху та запропонував скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги шляхом надання до суду заяви про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви.
Згідно довідки про доставку електронного листа, сформованої в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду, ухвала про залишення апеляційної скарги без руху доставлена до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 15.10.2025 о 14:58 год.
На виконання вимог ухвали суду Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засобами підсистеми Електронний суд подало до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає те, що первісну апеляційну скаргу ухвалою суду апеляційної інстанції було повернуто скаржнику, при цьому її недоліки своєчасно не були усунені через технічний збій в підсистемі «Електронний суд». Користуючись правом на повторне звернення до суду, відповідачем подано апеляційну скаргу повторно з доказами усунення недоліків, а саме доказами надіслання на адресу позивача з описом вкладення копії апеляційної скарги.
Оцінюючи наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, суд виходить з того, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту.
Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до
наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.
В поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску, скаржник наголошує на праві повторного звернення до суду з апеляційною скаргою після її повернення.
В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, не заперечуючи проти права на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення, суд зауважував на тому, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з апеляційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судове рішення.
У цій справі саме скаржником не було дотримано вимог КАС України щодо належного оформлення апеляційної скарги з урахуванням вимог п.2 ч. 5 ст. 296 КАС України, що і стало підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги. Тобто, внаслідок недотримання саме скаржником вимог процесуального закону, попередня апеляційна скарга була повернута, відповідно, негативні наслідки, які настали у зв`язку з такими причинами є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги, та, як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.
До того ж повернення апеляційної скарги не зупиняє та не перериває строк на апеляційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.
В ухвалі від 14.10.2025 суд звертав увагу на те, що електронний примірник ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 12.09.2025 про повернення первісної апеляційної скарги ГУ ПФУ отримало через підсистему «Електронний суд» 12.09.2025 о 21:54 год., однак з апеляційною скаргою вдруге звернулося лише 08.10.2025, тобто після спливу майже один місяць з дня вручення йому копії ухвали про повернення первісної апеляційної скарги.
Тривалий проміжок часу між цими подіями об`єктивно не свідчить про подання повторної апеляційної скарги без зайвих зволікань.
Як при зверненні з цією апеляційною скаргою, так і в заяві про поновлення пропущеного строку, поданій на виконання вимог ухвали суду, скаржником належним чином не обґрунтовано необхідність такого проміжку часу як такого, що був об`єктивно необхідним задля приведення апеляційної скарги у відповідність із вимогами КАС України, в той час як вказані аргументи є доречними та важливими в контексті цієї справи.
Суд наголошує, що належним підтвердженням наміру реалізувати своє право на апеляційне оскарження, є направлення повторної апеляційної скарги скаржником у найкоротший строк.
В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху суд також встановив, що підставою для повернення первісної апеляційної скарги слугувала обставина не надання відповідачем у встановлений процесуальний строк доказів надсилання позивачу копії апеляційної скарги з доданими до неї документами.
При цьому, згідно наданих скаржником доказів надсилання на адресу позивача копії поданої апеляційної скарги з доданими до неї документами відбулося 21.08.2025, тобто таке надіслання здійснено відповідачем ще задовго до дня постановлення судом ухвали про повернення первісної апеляційної скарги (12.09.2025).
В заяві про поновлення пропущеного процесуального строку скаржник зазначає, що був позбавлений можливості своєчасно усунути недоліки первісної апеляційної скарги та надати суду відповідні докази надіслання копії апеляційної скарги з підстав наявності технічного збою в підсистемі «Електронний суд».
Суд наголошує, що для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити наявність обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
Разом з тим, жодними доказами вищевказані обставини (як-то відомостями від ДП «Інформаційні судові системи», як адміністратора ЄСІТС, скріншотами тощо) скаржником не підтверджено.
Суд звертає увагу скаржника на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Суд зазначає, що наявність письмових пояснень без доданих ґрунтовних доказів про поважність пропуску строку не вважається належним обґрунтуванням пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження.
Доведення поважності причин пропущення строку звернення до суду покладається на особу, яка звертається із апеляційною скаргою та заявою/клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Неможливість здійснення процесуальних дій учасником процесу задля визнання підстави поважною причиною пропуску процесуального строку має бути реальною. Указані ж доводи скаржника є неаргументованими, адже не містять належного підтвердження доказами.
При цьому, суд звертає увагу, що у скаржника існували альтернативні способи подання документів до суду в якості усунення недоліків апеляційної скарги, наприклад засобами поштового зв`язку, або надання їх безпосередньо до суду.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, територіальний орган Пенсійного фонду України, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.
Крім того, суд відзначає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.
На основі наведеного, суд апеляційної інстанції констатує, що відповідачем не наведено достатніх аргументів та не надано належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не вказано нових обставин, які могли б бути підставою для поновлення пропущеного строку.
У свою чергу, сукупність встановлених у цій справі обставин, свідчить про допущення відповідачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на апеляційне оскарження судового рішення з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин.
Як наслідок, суд доходить висновку, що відповідачем на пропозицію суду не навело поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а наведені - не можуть оцінюватися як поважні.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
З урахуванням викладеного, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.
Керуючись п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд, -
Ухвала набирає законної сили з 04.11.2025 відповідно до ч.2 ст.325 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров