Справа № 813/2570/18
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2025 року

м. Київ

справа №813/2570/18

адміністративне провадження №К/990/40380/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів: Рибачука А. І., Тацій Л. В

перевірив касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Українські перспективи» до Виконавчого комітету Львівської міської ради за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент економічного розвитку Львівської міської ради та Акціонерне товариство «Українська залізниця», про визнання рішення нечинним, і

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Українські перспективи» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

- визнати протиправним та нечинним пункт 1 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 травня 2018 року № 535 «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м. Львова рекламними конструкціями»;

- визнати протиправними та скасувати з моменту його ухвалення рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 травня 2018 року № 535 «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м. Львова рекламними конструкціями» в частині, що стосується рекламних конструкцій ТОВ «Українські перспективи», а саме:

- підпункти 3.1.6, 3.1.7, 3.1.8, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 пункту 3 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 травня 2018 року № 535 «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м. Львова рекламними конструкціями»;

- пункт 4 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 травня 2018 року № 535 «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м. Львова рекламними конструкціями» в частині вул. Луганська (від вулиці Стрийської до проспекту Червоної Калини).

Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 20 червня 2018 року розгляд справи призначив в порядку загального позовного провадження.

Цей же суд рішенням від 24 квітня 2025 року позов ТОВ «Українські перспективи» задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував підпункти 3.1.6, 3.1.7, 3.1.8, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 пункту 3 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 травня 2018 року №535 «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м. Львова рекламними конструкціями» та пункт 4 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 травня 2018 року № 535 «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м. Львова рекламними конструкціями» в частині вулиці Луганської (від вулиці Стрийської до проспекту Червоної Калини).

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 02 вересня 2025 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

ТОВ «Українські перспективи» не погодилося з судовим рішенням суду апеляційної інстанції і через підсистему «Електронний суд» подало касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, наводить відповідне обґрунтування, яке містить посилання на практику касаційного суду, яка (практика), як її інтерпретує скаржник, доводить слушність і переконливість доводів своєї касаційної скарги. Серед іншого, скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції розглянув та вирішив справу з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права і покликається на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України) як на встановлену процесуальним законом підставу для касаційного оскарження.

На думку автора касаційної скарги, суд апеляційної інстанції застосував норму права, зокрема статті 16,18 Закону України «Про рекламу» без врахування висновків щодо застосування норми права, викладених: у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2024 року у справі №990/324/23, від 14 березня 2028 року у справі №9901/22/17, від 06 червня 2018 року у справі № 800/489/17, від 12 червня 2018 року у справі № 800/587/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 9901/415/18, від 09 квітня 2019 року у справі № 9901/611/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 9901/283/19, від 18 вересня 2019 року у справі № 9901/284/19, від 13 листопада 2019 року у справі № 9901/331/19 щодо права на захист та права на оскарження індивідуального акту суб`єкта владних повноважень особою, на яку цей акт спрямований; у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 461/8179/16-а щодо розміщення спеціальних рекламних конструкцій, зокрема, на об`єктах залізничного транспорту та території залізниці, є розміщенням реклами на транспорті, не потребує отримання у виконавчому органі місцевого самоврядування дозволу; у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 522/19532/14-а щодо відсутності повноважень органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів на здійснення заходів щодо державного нагляду (контролю) у сфері рекламних послуг.

До того ж скаржник запевняє Суд, що також нема висновку Верховного Суду щодо повноважень органу місцевого самоврядування та його виконавчих органів ухвалювати рішення стосовно контролю за рекламою на транспорті АТ «Українська залізниця» та приведення такої реклами до вимог, передбачених Правилами розміщення зовнішньої реклами та прийняття рішення щодо демонтажу такої реклами.

Суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, дійшов висновку, зокрема про те, що рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 травня 2018 року № 535 «Про затвердження схеми впорядкування земель транспорту у межах м. Львова рекламними конструкціями» є індивідуально-правовим актом і що реклама на транспорті є окремим видом реклами, що має ряд спільних ознак із зовнішньою та внутрішньою рекламою і водночас має певні особливості та окремий порядок регулювання розповсюдження реклами і тому для розміщення реклами на транспорті не потрібно отримувати дозволи органів місцевого самоврядування та погоджується така реклама лише з власником(ами) об`єктів транспорту або уповноваженими ними органами (особами). Також суд першої інстанції, коли вирішив задовольнити позов, виходив з того, що відповідач, ухваливши своє рішення від 25 травня 2018 року № 535, вийшов за межі своїх повноважень.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржену постанову суду, з-поміж іншого узагальнив, що у позивача відсутнє право на оскарження індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, оскільки у нього відсутнє будь-яке оформлене право на розміщення рекламних конструкцій, які підпадають під дію оскаржуваного акту, оскільки термін договорів з АТ «Укрзалізниця» закінчився.

Верховний Суд ухвалою від 21 жовтня 2025 року залишив без руху, бо скаржник не сплатив судового збору.

У строк встановлений ухвалою про залишення касаційної скарги без руху скаржник виконав вимоги, які були в ній зазначені.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права винятково у таких випадках , 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених частинами другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи вказують на наявність обставин, визначених абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, які заразом дають підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України, коли нема підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Аналіз доводів касаційної скарги в аспекті встановлених судами першої та апеляційної інстанцій і викладених в оскаржених судових рішеннях фактичних обставин справи, наданою їм правничою оцінкою в сукупності, дозволяє на стадії ухвалення рішення про можливість касаційного оскарження визнати, що касаційна скарга ТОВ «Українські перспективи» не містить підстав, за яких ця скарга мала б бути повернута без розгляду, чи за яких можливо ухвалити рішення про відмову у відкритті касаційного провадження.

Наведені скаржником аргументи та доводи, викладені в касаційній скарзі, потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому колегія суддів в аспекті проаналізованих підстав, на основі яких подана касаційна скарга у цій справі, вважає за потрібне здійснити касаційний перегляд судових рішень судів попередніх інстанцій, ухвалених у цій справі.

Оскільки касаційна скарга ТОВ «Українські перспективи» подана у строк, установлений КАС України, із дотриманням передбаченого цим Кодексом порядку, за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, а підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження нема, колегія суддів в контексті викладеного підсумовує, що є підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 328, 331, 334, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» до Виконавчого комітету Львівської міської ради за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент економічного розвитку Львівської міської ради та Акціонерне товариство «Українська залізниця», про визнання рішення нечинним.

Витребувати із Львівського окружного адміністративного суду справу № 813/2570/18.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді А. І. Рибачук

Л. В. Тацій