Справа № 380/4489/25
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4489/25
03 листопада 2025 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивачки від 20 жовтня 2025 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 380/4489/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивачка/ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач), в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 110295 від 26 лютого 2025 року, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;
- судові витрати покласти на відповідача.
Визнано протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 110295 від 26 лютого 2025 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.
Представник відповідача 22 жовтня 2025 року подав через систему «Електронний суд» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому зазначає, що розрахунок суми судових витрат, яку заявляє позивачка, зокрема витрат на професійну правничу допомогу є завищеним у контексті дослідження обсягу фактично наданих послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, тож підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України. Можливе стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті відповідних витрат становитиме надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Вирішуючи заяву позивачки від 20 жовтня 2025 року про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає таке.
Особливості ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Так, частиною першою цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 року у справі № 640/6209/19 сформулював правовий висновок щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого, додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Зазначені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті постановленням ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у разі відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.
Тобто у разі, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності/відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі «додаткового рішення» або «додаткової постанови» з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення. Постановлення за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення і висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали є порушенням норм статті 252 КАС України.
Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу у цій справі позивачка подала до суду такі докази:
- договір доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги (правової допомоги) від 03 лютого 2025 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «СЕНАТОР» (Об`єднання) (Договір).
Відповідно до пункту 7 цього Договору обсяг та вартість виконаних за цим Договором доручень фіксується в акті (-ах), що підписується Сторонами та їх повноважними представниками.
юридичні послуги згідно з договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 12 жовтня 2022 року, які полягають у підготовці від імені Клієнта позовної заяви № 380/4489/25, - 8000,00 грн;
юридичні послуги згідно з договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 12 жовтня 2022 року, які полягають у підготовці від імені Клієнта відповіді на відзив № 380/4489/25, - 5000,00 грн;
юридичні послуги згідно з договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 12 жовтня 2022 року, які полягають у підготовці від імені Клієнта письмових пояснень у справі № 380/4489/25, - 2000,00 грн;
Проаналізувавши вищевказані документи, суд встановив, що підготовка Адвокатським об`єднанням «СЕНАТОР» від імені Клієнта позовної заяви, відзиву та письмових пояснень у цій справі здійснювалася згідно з договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 12 жовтня 2022 року, який до заяви про ухвалення додаткового рішення не долучений (долучений договір датований 03 лютого 2025 року).
Суд звертає увагу на положення частини третьої статті 134 КАС України, за змістом якої для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, визначаються та встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги.
Також суд звертає увагу на приписи частини сьомої статті 139 КАС України, відповідно до яких розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Утім до заяви про ухвалення додаткового рішення не долучено договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 12 жовтня 2022 року, згідно з яким (відповідно до акта про надання правової допомоги (приймання наданих послуг) № 1 від 17 жовтня 2025 року) позивачці надано юридичні послуги Адвокатським об`єднанням «СЕНАТОР», вартість яких вона просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Вказана обставина позбавляє суд можливості на виконання положень частини третьої статті 134, частини сьомої статті 139 КАС України належно встановити розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, на підставі якого така була надана.
Керуючись ст.ст. 139, 143, 252, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне додаткове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Суддя Клименко О.М.