Справа № 560/14828/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.06.2025 року №86, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 21.05.2024.

В підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2025 у справі №560/15898/24, яке набрало законної сили на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.05.2024 року №1104 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту 2 статті 55 Закону України «Про статує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, із врахуванням правових висновків суду.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області від 19.06.2025 року №86 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, через недостатній період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, а саме період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 4 місяці 6 днів. Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, внаслідок чого звернулась до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 витребувано інформацію щодо форми здобуття освіти (заочна чи стаціонарна) в Дубнівському педагогічному училищі у період з 1986 по 1990 рік.

Відповідач, подав відзив на позову заяву в якому, зазначив, що позивачка не має права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки її страховий стаж становить лише 25 років 20 днів, а частина заявлених періодів проживання в зоні радіаційного забруднення (зокрема навчання в педагогічному училищі) не підтверджена відповідними документами і не може бути зарахована до пільгового стажу. Відповідач наголосив, що умови для надання пенсії на пільгових умовах законом не виконані, тому у призначенні такої пенсії було відмовлено законно та обґрунтовано.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно із змістом копії посвідчення (категорії 2) серії НОМЕР_1 громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживав (ла) у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 року № 224), виданого на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що пред`явник посвідчення має право на пільги та компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції від 19 грудня 1991 року із змінами і доповненнями від 1 липня 1992 року) для осіб, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 року № 224).

Відповідно до копії довідки від 15 лютого 2024 року № 298, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що вона дійсно з дати народження по вересень 1990 року, та з 04 травня 2001 року по 01 липня 2007 року була зареєстрована та проживала в селі Зелень Сарненського (Дубровицького) району Рівненської області.

Територія вважається забрудненою радіонуклідами внаслідок Чорнобильської катастрофи і відноситься до 3 категорії (зони гарантованого добровільного відселення).

Відповідно до копії довідки від 05.01.2023 року № 11/03, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Сарненського району ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в тім, що вона дійсно проживала у селі Великі Озера Сарненського (Дубровицького) району Рівненської області з 17.09.1990 року по 1995 рік (дата не зазначена).

Село Великі Озера відносилося до другої зони, зони безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС до 01.01.2006 року.

Відповідно до копії довідки від 23.12.2024 року № 1142, виданої Володимирецькою селищною радою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що вона дійсно проживала з 07.05.1996 року по 17.04.2001 року в селі Біле Володимирецького району Рівненської області, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, III категорії радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно постанови КМ УРСР від 23.07.1991 року № 106.

Згідно із копією диплому серії НОМЕР_2 від 28 червня 1990 року, ОСОБА_3 , в 1986 році вступила до Дубнівського педагогічного училища Рівненської області і в 1990 році закінчила повний курс цього училища.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2025 у справі №560/15898/24, яке набрало законної сили на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.05.2024 року №1104 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту 2 статті 55 Закону України «Про статує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, із врахуванням правових висновків суду.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області від 19.06.2025 року №86 Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, через недостатній період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, а саме період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 04 місяці 06 днів.

Враховуючи надані до заяви від 21.05.2024 довідки про періоди проживання у зоні радіаційного забруднення, період проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення складає 4 роки 4 місяці 13 днів, що за умови наявності 29 років страхового стажу дає право на зниження пенсійного віку на 4 роки (після досягнення 56 років), період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає 04 місяці 06 дні (при необхідному-3 роки), що є не достатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідно до вищезазначеного рішення до періоду проживання/роботи у гарантованого добровільного відселення не зараховано: період з 01.09.1986 по 27.06.1990, оскільки ОСОБА_1 навчалась в Дубнівському педагогічному училищі, що не відноситься до переліку населених пунктів зони гарантованого добровільного відселення. Оскільки, позивачем не нада довідка про форму навчання (заочна, стаціонарна) в Дубнівському педагогічному училищі, зарахувати період проживання з 01.09.2986 по 27.06.1990 в селі Зелень Сарненського (Дубровницького) району Рівненської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, у відповідача немає підстав.

Позивачем надано до суду довідку Відокремленого структурного підрозділу «Дубенського педагогічного фахового коледжу Рівненського державного гуманітарного університету» від 23.10.2025 №231, в якій зазначено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу №195 від 03.07.1986 зарахована студенткою 1 курсу (без складання екзаменів, за наявності Похвального листа) денної форми навчання шкільного відділу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Так, статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 цього Закону.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років (ч.1 ст.26 Закону №1058-IV).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 цього Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії вбачається, що наявність мінімального страхового стажу для призначення позивачу пенсії не заперечується.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період та додатково зниження пенсійного віку здійснюється на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Частиною третьою цієї статті прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Як вже зазначалося вище по тексту рішення суду, спір у даній справі виник з приводу незарахування періоду з 01.09.1986 по 27.06.1990, оскільки ОСОБА_1 навчалась в Дубнівському педагогічному училищі, що не відноситься до переліку населених пунктів зони гарантованого добровільного відселення.

Як вважає відповідач, позивачем підтверджено період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993, а саме період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 04 місяці 06 днів.

Стосовно не зарахування періоду з 01.09.1986 по 27.06.1990 рік до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, суд зазначає наступне.

Верховним Судом у постановах від 17.06.2020 по справі №572/456/17 (провадження № К/9901/22569/18, К/9901/22573/18), та від 31.07.2019 у справі № 572/1173/17 (провадження № 61-34544св18) висловлена правова позиція щодо періоду (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення. Так, Верховний Суд сказав, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрація у зоні гарантованого добровільного відселення.

Аналогічна правова позиція була підтримана Верховним Судом у постанові від 11 березня 2024 року № 500/2422/23 провадження № К/990/40765/23.

Суд зазначає, що місце навчання позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживання, відтак, факт навчання позивача на денній формі в Дубнівському педагогічному училищі, відповідно до довідки відокремленого структурного підрозділу «Дубенського педагогічного фахового коледжу Рівненського державного гуманітарного університету» від 23.10.2025 №231, заперечує факт її постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у с. Зелень в цей період.

Враховуючи сукупно надані сторонами докази та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Зважаючи на те, що при розгляді заяви позивача про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що оцінка таких обставин не має вирішального значення для правильного вирішення спору по суті.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк