Справа № 260/4625/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/4625/24 пров. № А/857/8089/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Матковської З.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року (головуючого судді Іванчулинця Д.В., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Ужгород) у справі №260/4625/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради (далі - відповідач), яким просить визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення батьків багатодітної сім`ї, зобов`язати Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2024 року про видачу посвідчення батьків та дітей багатодітної сім`ї та вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу призначено в апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є батьком трьох дітей ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (повторно), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (повторно) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданими Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно.

Згідно із зазначеними свідоцтвами про народження матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є ОСОБА_4 , шлюб з якою розірвано згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2019 року в цивільній справі № 308/14686/18.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 матір`ю останньої є ОСОБА_5 , з якою позивач - ОСОБА_1 зареєстрував шлюб 12 жовтня 2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 .

Відповідно до Витягу з реєстру Ужгородської територіальної громади позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28 березня 2017 року.

Так, згідно Витягу з реєстру Ужгородської територіальної громади син позивача - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28 листопада 2017 року.

Згідно Витягу з реєстру Ужгородської територіальної громади син позивача - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28 березня 2017 року.

Згідно Витягу з реєстру Ужгородської територіальної громади донька позивача - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25 березня 2024 року.

У відповідності до наявної в матеріалах справи копії довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої Відділом реєстрації місця проживання Департаменту забезпечення надання адміністративних послух Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Від 26 березня 2024 року за № 1641/03.4-21 адресою місця проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), зазначено: АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся за місцем свого проживання, до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради із заявою про установлення статусу, видачу посвідчень батькам багатодітної сім`ї та дитини багатодітної сім`ї.

За наслідком розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 17 квітня 2024 року відмовив позивачеві у видачі посвідчення багатодітної сім`ї, оскільки згідно наданої службою у справах дітей копії акту обстеження умов проживання діти від попереднього шлюбу проживають в іншому місті та приїжджають на вихідні.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач повторно 10 червня 2024 року звернувся до відповідача із заявою про встановлення статусу, видачу посвідчень батькам багатодітної сім`ї та дитини багатодітної сім`ї, долучивши при цьому всі необхідні документи.

Однак, листом від 19 червня 2024 року відповідач повторно відмовив позивачеві, зазначивши підставами для такої відсутності в поданих документах рішення про розірвання шлюбу із визначенням місця проживання дітей з батьком, а також службою у справах дітей здійснено обстеження умов проживання та надано копію акту, де вказано, що діти проживають в іншому місті та приїжджають на вихідні.

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним, а тому звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначено: багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років;

Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 52 Конституції України гарантує рівність дітей у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Однак особи, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, за змістом Сімейного кодексу України вважаються сім`єю.

Статтею 125 Сімейного кодексу України визначено, що у випадку якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, зокрема, за заявою батька дитини.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 та його троє дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту від 16.02.2010 №4.1/1562 роз`яснено Міністерству праці та соціальної політики України, що сім`ї, які утворені шляхом повторного шлюбу батьків та спільного виховання трьох і більше дітей від попередніх шлюбів без їх усиновлення, можуть бути віднесені до категорії багатодітних сімей.

Отже багатодітна сім`я - це сім`я в якій виховується троє та більше дітей (рідних, усиновлених та дітей, над якими встановлено опіку чи піклування).

Встановлення статусу багатодітної сім`ї та видача посвідчень відноситься до повноважень Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради.

Для встановлення статусу багатодітної сім`ї достатньо лише самого факту наявності трьох і більше дітей, незалежно від ступеню кровної спорідненості з батьками, наявності зареєстрованого шлюбі між батьками та формами опіки.

Механізм виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї визначає Порядок виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 № 209 (далі - Порядок № 209).

Посвідчення є документами, що підтверджують статус багатодітної сім`ї і дітей з такої сім`ї та їх право на отримання пільг згідно із Законом України "Про охорону дитинства" та іншими актами законодавства (пункт 2 Порядку № 209).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 209 посвідчення видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських (міст обласного значення), районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (далі - структурний підрозділ/виконавчий орган) і центрами надання адміністративних послуг одному з батьків незалежно від місця проживання протягом десяти робочих днів з дати подання заяви.

Заява для оформлення посвідчення батьків багатодітної сім`ї та посвідчення дитини з багатодітної сім`ї подається одним із батьків структурному підрозділу / виконавчому органу, що видає посвідчення, або центру надання адміністративних послуг за формою, затвердженою Мінсоцполітики (пункт 3-1 вказаного Порядку).

Згідно пункту 3-2 Порядку № 209 у заяві зазначаються відомості про осіб, яким видаватимуться посвідчення:

прізвища, імена та по батькові батьків, місце і дата народження, серія та номер паспорта громадянина України, а також унікальні номери запису особи (за наявності) в Єдиному державному демографічному реєстрі, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають про це відмітку в паспорті або які не є громадянами України);

прізвища, імена, по батькові, місце і дата народження дітей, їх унікальні номери запису особи в Єдиному державному демографічному реєстрі та відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності).

До заяви додаються: одна фотокартка (кольорова або чорно-біла) розміром 30 х 40 міліметрів; у разі народження дитини або навчання особи віком від 18 до 23 років за денною формою навчання за межами України - копія свідоцтва про народження дитини або довідки із закладу освіти. Такі документи подаються за умови їх легалізації, якщо інше не передбачено законом та міжнародним договором України, та з перекладом на українську мову. Вірність перекладу або справжність підпису перекладача засвідчується нотаріально; у разі реєстрації повторного шлюбу та проживання із дітьми від попереднього шлюбу - документи, що підтверджують факт виховання дитини одним із батьків (копія рішення суду із зазначенням місця проживання дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу; копія рішення суду про позбавлення батька чи матері батьківських прав, визнання батька чи матері недієздатним (недієздатною), безвісти відсутнім (відсутньою); копія свідоцтва про смерть батька чи матері, копія свідоцтва про народження дитини у разі внесення змін у зв`язку з усиновленням); у разі продовження строку дії посвідчення, якщо дитина навчається за денною формою навчання у закладі загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, - довідка про підтвердження зарахування до закладу освіти або про переведення на наступний курс навчання в межах відповідної програми підготовки (інформація підтверджується заявником кожного семестру, до закінчення закладу освіти, але не довше ніж до досягнення особою 23 років).

Дітям з багатодітної сім`ї посвідчення видаються з шести років (пункт 6 Порядку №209).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що 27 березня 2024 року позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, тобто за місцем свого проживання, із заявою № 964015 про установлення статусу, видачу посвідчень батькам багатодітної сім`ї та дитини багатодітної сім`ї.

За наслідком розгляду вказаної заяви, листом Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради за № 25.04.02.11/1485 від 17 квітня 2024 року позивачу було відмовлено у видачі посвідчення багатодітної сім`ї.

У вказаному листі відповідач зазначив, що і зазначає у апеляційній скарзі, що відповідно до Закону України "Про охорону дитинства", багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. Згідно з наданою службою у справах дітей копією акту обстеження умов проживання "діти від попереднього шлюбу проживають в іншому місті та приїджають на вихідні", а тому у видачі посвідчення позивачеві було відмовлено.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач повторно 10 червня 2024 року звернувся до відповідача із заявою № 969233 про встановлення статусу, видачу посвідчень батькам багатодітної сім`ї та дитини багатодітної сім`ї, долучивши при цьому всі необхідні документи.

Однак, листом за № 25.04.02-11/2320 від 19 червня 2024 року відповідач повторно відмовив позивачеві, зазначивши підставами для такої відсутності в поданих документах рішення про розірвання шлюбу із визначенням місця проживання дітей з батьком, а також службою у справах дітей здійснено обстеження умов проживання та надано копію акту, де вказано, що діти проживають в іншому місті та приїжджають на вихідні, зазначивши, що до пакету документів не додано рішення суду про розірвання шлюбу із зазначенням місця проживання дітей з батьком, а також службою у справах дітей здійснено обстеження (11.04.2024 року) де зазначено, що "діти від попереднього шлюбу проживають в іншому місті та приїджають на вихідні", а тому у видачі посвідчення позивачеві було відмовлено.

Разом з тим, суд наголошує, що визначальною ознакою для видачі посвідчення багатодітної сім`ї у відповідності Порядку № 209 є місце фактичного проживання багатодітної сім`ї.

Відповідно до положень частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційний Суд України у своєму рішення від 03.06.1999 №5-рп 99 надав офіційне тлумачення терміну "член сім`ї": членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визначення їх членами сім`ї, крім спільного проливання, ї ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тобто, термін "сім`я" означає створення сім`ї не лише шляхом реєстрації шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а має більш широкі критерії для його визначення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що Департаментом соціальної політики Ужгородської міської ради протиправно відмовлено позивачу у видачі посвідчень батьків з багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї, також відповідачем не було надано позивачу жодних повідомлень про необхідність надання додаткових чи необхідних документів на підтвердження відомостей про факт виховання дітей одним із батьків, як це передбачено Порядком № 209.

В свою чергу, наведені норми Порядку не визначають право відповідача відступати від його вимог та надавати посвідчення батьків багатодітної сім`ї за умови подання неповного пакету документів, перелік яких чітко визначений Порядком № 209 та не передбачає множинного трактування щодо необхідних документів органом уповноваженим розглядати заяви про видачу посвідчення багатодітної сім`ї.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини на підставі матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що відмова відповідача прийнята без повного з`ясування обставин справи та документів наданих позивачем, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення батьків багатодітної сім`ї та зобов`язання Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 червня 2024 року про видачу посвідчення батьків та дітей багатодітної сім`ї, з врахуванням висновків суду, а тому колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

В Рішенні у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі №260/4625/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

З.М. Матковська

Повний текст постанови складено 03.11.2025