Справа № 160/32338/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32338/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 11.02.2025 року) у адміністративній справі №160/32338/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період навчання, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні йому пенсії №37 від 15.11.2024 року; зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву від 11.11.2024 року про призначення пенсії; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового його стажу період навчання у професійно-технічному закладі освіти з 01.09.1984 року по 23.06.1986 року, період проходження військової служби з 10.04.1986 року по 06.06.1988 року, період роботи з 14.06.1991 року по 22.04.1994 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 11.11.2024 року звертався до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообоязкове державне пенсійне страхування» та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності рішенням від 15.1.2024 року №37 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що на дату звернення із заявою відсутній необхідний стаж, передбачений ст.115 Закону України «Про загальнообоязкове державне пенсійне страхування» (чоловікам після досягнення 55 років, при наявності стажу не менше 25 років). Апелянт зазначив, що на день звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком загальний стаж становив 19 років 08 місяців, 10 днів; до страхового стажу не зараховано період роботи з 14.06.1991 року по 22.04.1994 року, оскільки в записах трудової книжки НОМЕР_1 відсутній наказ про звільнення з роботи, що суперечить п.2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, проте ОСОБА_1 не було надано уточнюючі документи щодо підтвердження спірного періоду; не додано довідку про безпосередню участь в АТО/ООС, що передбачено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (в редакції від 12.07.2024 року №837).

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 11.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та доданими документами. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу; до розрахунку страхового стажу не враховано період з 14.06.1991 року по 22.04.1994 року, оскільки відсутній наказ на звільнення з роботи; не надано довідку про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенням чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійсненням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413. Суд врахував, що Суд установив, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 ; надано надано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 10.07.2024 року №1670/1626, відповідно до якої ОСОБА_1 в період з 05.03.2023 року по 02.06.2023 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області поблизу с. Ганнівка, с. Катеринівка, Покровського району, с. Володимирівка, Волноваського р-ну, та с. Єлизаветівка Мар`їнського району; проходження військової служби підтверджується і довідкою форми ОК-5. Суд врахував, що станом на час звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 досяг віку 57 років, який є достатнім для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; страховий стаж ОСОБА_1 становить 19 років 08 місяців 19 днів; не зараховано до страхового стажу період навчання у професійно-технічному закладі освіти з 01.09.1984 року по 23.06.1986 року, період проходження військової служби з 10.04.1986 року по 06.06.1988 року, період роботи з 14.06.1991 року по 22.04.1994 року. Суд врахував, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 : з 10.04.186 року по 06.06.1988 року проходив військову службу в рядах Радянської армії; з 14.06.1991 року прийнятий на роботу в господарську асоціацію «Синтез» водієм 1-го класу; 22.04.1994 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з ліквідацією підприємства. Суд врахував, що згідно довідки від 25.07.2024 року №225 ОСОБА_1 в період з 01.09.1984 року по 23.06.1986 року навчався у Середньому професійно-технічному училищі № 9 м. Ізмаїл. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався частинами 1, , 4 ст.24, п.2 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ч.3 ст.56, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей»; пунктами 1, 2, 3, 8, 18 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; пунктами 2.5, 2.7. 2.8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №16; Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України за № 58 від 29.07.1993 року; п.18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки робітників і службовців»; п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» та прийшов до висновку про те, що порушення порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів ОСОБА_1 ; відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання; працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо пенсійного забезпечення, а тому, суд обґрунтовано вважав, що період проходження військової служби з 10.04.1986 року по 06.06.1988 року та період роботи з 14.06.1991 року по 22.04.1994 року підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 та пенсійний орган протиправно не зарахував ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1984 року по 23.06.1986 року.

Матеріалами справи встановлено, що 11.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Встановлено, що заява ОСОБА_2 за принципом екстериторіальності 15.11.2025 року розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та рішенням №37 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (25 років); вік ОСОБА_1 57 років; страховий стаж ОСОБА_1 становить 19 років, 08 місяців 19 днів; не враховано період з 14.06.1991 року по 22.04.1994 року, оскільки відсутній наказ на звільнення з роботи; не надано довідку про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачену Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенням чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійсненням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 17.08.2023 року.

Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої військовою частиною НОМЕР_4 від 10.07.2024 року №1670/1626 ОСОБА_1 в період з 05.03.2023 року по 02.06.2023 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області поблизу с. Ганнівка, с. Катеринівка, Покровського району, с. Володимирівка, Волноваського р-ну, та с. Єлизаветівка Мар`їнського району.

Згідно форми РС-право не враховано період навчання в Середньому професійно-технічному училищі №9 м. Ізмаїл (бюджетна форма навчання) з 01.09.1984 року по 2.06.1986 року за професією моторист першого класу; електрик другого класу та період проходження строкової військової служби з 10.04.1986 року по 06.06.1988 року; включено період з 05.03.2023 року по 02.06.2023 року проходження військової служби.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 10.04.1986 року по 06.06.1988 року проходив військову службу в Радянській Армії (військовий квиток НОМЕР_5 ); 11.08.1988 року зарахований учнем курсів по підготовці водіїв для праці на автобусах (наказ від 01.08.1988 року №1264с); 08.02.1989 року зарахований водієм категорії «Д» для роботи на автобусах після закінчення курсів Дніпропетровського АТП 31227 (11227) (наказ від 07.02.1989 року №22к); 06.10.1989 року присвоєно другий розряд (наказ від 06.10.1989 року №538); 22.04.1990 року звільнений згідно п.4 ст.40 КЗпП України (наказ від 15.01.1991 року №07к); 14.05.1990 року прийнятий водієм Виробничого кооперативу «Стройдеталь» (наказ від 14.05.1990 року №20; 21.05.1991 року звільнений за власним бажанням (наказ від 04.06.1991 року №12; 14.06.191 року прийнятий в господарську асоціацію «Синтез» водієм 1 класу (наказ від 14.06.1991 року №61); 02.01.1992 року переведений апаратником установки, виробництва, ремонту кранів (наказ від 02.01.1992 року №1); 22.04.1994 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з ліквідацією підприємства. Інспектор відділу кадрів: підпис. У трудовій книжці є гербова печатка підприємства.

Згідно довідки закладу професійної (професійно-технічної освіти «Дунайський центр професійної освіти» від 25.07.2024 року №225 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався у Середньому професійно-технічному училищі №9 м. Ізмаїл (бюджетна форма навчання) з 01.09.1984 року по 2.06.1986 року за професією моторист першого класу; електрик другого класу (наказ від 31.08.1984 року №22-к; наказ від 23.01986 року №20-к).

Відповідно до п.4 ч. ст.115 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 18 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які мають відомості про періоди роботи. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до пунктів 2.5, 2.7 Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, у випадку виявлення неправильного або неточного запису в трудовій книжці виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був внесений такий запис. Якщо таке підприємство ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а у випадку його відсутності вищестоящою організацією, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство. Аналогічні положення містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України № 58 від 29.07.1993 року.

Відповідно до п.18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки робітників і службовців» відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Копія трудової книжки, яка є первинним джерелом інформації про стаж позивача і підтверджує його роботу у спірний період.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що працівник не може відповідати за правильність за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо пенсійного забезпечення. Суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що слід зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження ним військової служби з 10.04.1986 року по 06.06.1988 року; період його навчання в Середньому професійно-технічному училищі №9 м. Ізмаїл (бюджетна форма навчання) з 01.09.1984 року по 23.06.1986 року за професією моторист першого класу; електрик другого класу, оскільки, після проходження військової служби ОСОБА_1 з 10.04.1986 року по 06.06.1988 року він був 11.08.1988 року зарахований учнем курсів по підготовці водіїв для праці на автобусах (наказ від 01.08.1988 року №1264с) та 08.02.1989 року зарахований водієм категорії «Д» для роботи на автобусах після закінчення курсів Дніпропетровського АТП 31227 (11227) (наказ від 07.02.1989 року №22к).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року у адміністративній справі №160/32338/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова