Справа № 440/3828/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3828/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Гарант-2005 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю „Гарант-2005 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.12.2024 №1, №1, №1, №1, №4.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-2005» (далі ТОВ «Гарант-2005», позивач) вказало про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області (далі ГУ ДПС, відповідач) з огляду на безпідставність твердження відповідача про включення ТОВ «Гарант-2005» до складу суми сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок в уточнюючому розрахунку мінімального податкового зобов`язання за 2022 рік сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору за договорами оренди.

Позивач вказав, що за пунктом 297-1.5 статті 297-1 ПК, в податковій декларації за 2023 податковий (звітний) рік визначається розмір ЄП, що підлягає сплаті у 2023, шляхом врахування розміру загального МПЗ та розміру податків і зборів, що сплачені протягом податкового (звітного), тобто 2023 року, а з огляду на положення статті 38-1 Податкового кодексу України (далі ПК України) для визначення розміру МПЗ розміри сплачених податку з доходів фізичних осіб та військового збору взагалі не враховуються. Відповідно, ТОВ «Гарант-2005» під час визначення розміру загального МПЗ не включало до його розрахунку суми сплачених ним податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Позивач зазначив, що 20.02.2023 ТОВ «Гарант-2005» подало податкову декларацію платника ЄП за 2023, якою визначені податкові зобов`язання ТОВ «Гарант-2005» з ЄП за 2023. Відтак по відношенню до цієї податкової декларації та визначених нею податкових зобов`язань ТОВ «Гарант-2005» з ЄП податковим (звітним) періодом є 2023. ТОВ «Гарант-2005» на підставі первинних документів, які свідчать про понесення витрат зі сплати податків та зборів за 2022 і були ним сплачені у 2023, здійснило розрахунок податкових зобов`язань є ЄП за 2023 та сформувало податкову звітність, оскільки розрахунок податкового зобов`язання з ЄП здійснюється у 2023 та на 2023 за наслідками 2022.

З огляду на це ТОВ «Гарант-2005» правомірно включило до цього розрахунку суми податків і зборів за 2022, які були сплачені ним протягом податкового (звітного) року, яким є 2023 рік. Різницю між сумою загального МПЗ та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок ТОВ «Гарант-2005» обчислило відповідно до вимог пункту 297-1.5 статті 297-1 ПК України шляхом віднімання від загального МПЗ загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року, тобто 2023, податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок. Тобто ТОВ «Гарант-2005» обчислило вказану різницю шляхом віднімання від загального МПЗ загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року, тобто - 2023, податків і зборів, а саме: ПДФО в сумі 1009004,16 грн та військовий збір в сумі 84083,53 грн, які були нараховані у 2022 за 2022, а сплачені 17.02.2023, тобто - протягом податкового (звітного) року.

Крім того ТОВ «Гарант-2005» вказало про неправомірне збільшення відповідачем податкового зобов`язання з ЄП за 2023 по Андріяшівській сільській територіальній громаді Роменського району Сумської області (код території UA0042952).

Так, відповідно до підпункту 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Відтак спірні правовідносини визначаються станом на 20.02.2023 останню дату подачі податкової декларації з ЄП на 2023.

За змістом розділу II Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, територія Андріяшівської сільської територіальної громади Роменського району Сумської області (код території UA0042952) включена до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

З огляду на це за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки позивачем не нараховується та не сплачується загальне МПЗ за земельні ділянки, що розташовані на територіях Андріяшівської сільської територіальної громади Роменського району Сумської області.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 05.12.2024 №1 про застосування до ТОВ «Гарант-2005» штрафних санкцій позивач вказав про його протиправність з огляду на дію в період, за який штрафні санкції застосовані норм пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються. Обставини, за якими до ТОВ «Гарант-2005» застосовані штрафні (фінансові) санкції, відбулися 17.02.2023, тобто у період часу з 01.03.2020 по 01.07.2023, тому до позивача штрафні санкції не застосовуються і пеня не нараховується.

За приписами пункту 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу). Відтак посилання ГУ ДПС на застосування до ТОВ «Гарант-2005» штрафних (фінансових) санкцій на підставі пункту 69.2 підрозділу 10 розділу XX ПК, який був чинним в період з 27.05.2022 по 01.08.2023, є безпідставними, оскільки на момент правозастосування цієї норми 05.12.2023 вона втратила чинність, а тому не підлягала до застосування. За змістом пункту 69.2 підрозділу 10 розділу XX ПК України в редакції Закону №2120-IX від 15.03.2022; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2142-IX від 24.03.2022, № 2173-IX від 01.04.2022; в редакції Закону № 2260-IX від 12.05.2022, штрафні (фінансові) санкції на підставі пункту 69.2 підрозділу 10 розділу XX ПК могли бути застосовані під час її дії, тобто до 01.08.2023, за обставин, зазначених у цій нормі, тобто у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення камеральних, документальних позапланових перевірок та фактичних перевірок. Проте наведені види перевірок до 01.08.2023 стосовно ТОВ «Гарант-2005» не проводилися.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 позовна заява прийнята до провадження, відкрите провадження в адміністративний справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем 15.04.2025 до справи поданий відзив на адміністративний позов, за змістом якого ГУ ДПС проти задоволення позовних вимог заперечувало в повному обсязі. Відповідач вказав про встановлення в ході проведення документальної планової виїзної перевірки порушення позивачем вимог:

- пункту 54.2 статті 54, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України ТОВ «Гарант-2005» несвоєчасно перераховано ПДФО в сумі 1009004,16 грн по нарахованим та не виплаченим паям в грудні 2022 року;

- пункту 54.2 статті 54, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176, підпунктів 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України (із змінами і доповненнями) ТОВ «Гарант-2005» несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 84083,53 грн по нарахованим та не виплаченим паям в грудні 2022 року;

- підпункту 141.9.2 пункту 141.9 статті 141, підпункту 297-1.5 пункту 297-1.7 статті 297-1 ПК України (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження єдиного податку четвертої групи за 2023 на суму 708020,79 грн.

За поясненнями відповідача факт несвоєчасного перерахування ПДФО в сумі 1009004,16 грн та військового збору в сумі 84083,53 грн по нарахованим та не виплаченим паям в грудні 2022 року, фактично проведеного в 2023, мав вплив на неправильне визначення ТОВ «Гарант-2005» сум сплачених податків в 2023 році у розрахунку різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок за 2023 у зв`язку із неправомірним включенням сум ПДФО та військового збору в іншому 2023 рік, ніж належний період 2022 рік.

Порушення термінів сплати ТОВ «Гарант-2005» ПДФО в сумі 1009004,16 грн та військового збору в сумі 84083,53 грн по нарахованим та не виплаченим паям в грудні 2022 року зволікало застосування штрафних санкцій до позивача в порядку пункту 124.2 статті 124 ПК України.

У додаткових поясненнях, поданих до справи 21.05.2025 та 10.07.2025 відповідач також вказав про помилкове посилання ТОВ «Гарант-2005» на положення розділу II Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, адже відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 з 25.02.2022 територія Андріяшівської сільської територіальної громади Роменського району Сумської області була окупована до 27.02.2022. Підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України було встановлено пільгу на час введення воєнного стану для землекористувачів зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у випадку, зокрема, розташування таких земельних ділянок на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації.

За підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: за 2022 рік - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні фізичних осіб; з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Сума мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені цим підпунктом, визначається пропорційно кількості місяців, коли такі земельні ділянки (земельні частки (паї) підлягали оподаткуванню платою за землю або єдиним податком четвертої групи.

З урахуванням терміну з 25.02.2022 до 27.02.2022 пільга не застосовується.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 закрите підготовче провадження у справі, призначена справа до судового розгляду по суті.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.

ТОВ «Гарант-2005» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.09.2004 за кодом , перебуває на податковому обліку з 02.11.2004 в ГУ ДПС у Полтавській області. Видами діяльності за КВЕД є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.1 статті 82, підпункту 69.35-2 підпункту 69.35 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Гарант-2005» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період за період з 01.01.2018 по 30.06.2024 року, за наслідками якої складений акт від 05.11.2024 № 15733/16-31-07-01-02/32548393.

В ході проведення документальної планової виїзної перевірки відповідачем встановлено про порушення ТОВ «Гарант-2005» вимог:

- пункту 54.2 статті 54, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України ТОВ «Гарант-2005» несвоєчасно перераховано ПДФО в сумі 1009004,16 грн по нарахованим та не виплаченим паям в грудні 2022 року;

- пункту 54.2 статті 54, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абзацу «а» пункту 176.2 статті 176, підпунктів 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України (із змінами і доповненнями) ТОВ «Гарант-2005» несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 84083,53 грн по нарахованим та не виплаченим паям в грудні 2022 року;

- підпункту 141.9.2 пункту 141.9 статті 141, підпункту 297-1.5 пункту 297-1.7 статті 297-1 ПК України (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження єдиного податку четвертої групи за 2023 на суму 708020,79 грн.

ГУ ДПС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення - рішення:

- від 05.12.2024 №1, яким на 181335,91 грн збільшене податкове зобов`язання з єдиного податку за 2023 по Гоголівській селищній територіальній громаді Миргородського району Полтавської області (код території UA0084138);

- від 05.12.2024 №1, яким на 523475,74 грн збільшене податкове зобов`язання з єдиного податку за 2023 по Миргородській міській територіальній громаді Миргородського району Полтавської області (код території UA0098362);

- від 05.12.2024 №1, яким на 3209,14 грн збільшене податкове зобов`язання з єдиного податку за 2023 по Андріяшівській сільській територіальній громаді Роменського району Сумської області (код території UA0042952);

- від 05.12.2024 №1, яким до ТОВ «Гарант-2005» застосовані штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату ПДФО у вигляді пені на суму 14927,73 грн та штрафні санкції у розмірі 25% на суму 252251,04 грн;

- від 05.12.2024 №4, яким до ТОВ «Гарант-2005» застосовані штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату військового збору у вигляді пені на суму 1243,98 грн та штрафних санкцій у розмірі 25% на суму 21020,88 грн.

ТОВ «Гарант-2005» із податковими повідомленнями-рішеннями від 05.12.2024 №1, №1, №1, №1, №4 не погодилось, звернулось до суду і даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Згідно із підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Пункт 124.1 статті 124 ПК України передбачає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

За пунктом 124.2 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Підпунктом 14.1.114-2 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що мінімальне податкове зобов`язання - мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням.

Статтею 38-1 ПК України надане визначення мінімального податкового зобов`язання, за яким мінімальне податкове зобов`язання (МПЗ) щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої проведена, обчислюється за формулою: МПЗ = НГОд x К x М / 12, де: МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання; НГОд - нормативна грошова оцінка відповідної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю; К - коефіцієнт, який становить 0,05; М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків (пункт 38-1.1.1).

Згідно із підпунктом 141.9.2 пункту 141.9 статті 141 ПК України для платника податку, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за податковий (звітний) рік, розрахована відповідно до пп. 14.1.262 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дорівнює або перевищує 75 %, різниця між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок обчислюється шляхом віднімання від загального мінімального податкового зобов`язання загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок.

Особливості визначення загального мінімального податкового зобов`язання платників єдиного податку визначені статтею 297-1 ПК України. Так за пунктом 297-1.1 ПК України платники єдиного податку - власники, орендарі, користувачі на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, а також голови сімейних фермерських господарств, у тому числі щодо земельних ділянок, що належать членам такого сімейного фермерського господарства та використовуються таким сімейним фермерським господарством, зобов`язані подавати додаток з розрахунком загального мінімального податкового зобов`язання у складі податкової декларації за податковий (звітний) рік.

У такому додатку, зокрема, зазначаються:

кадастрові номери земельних ділянок, які використовуються такими платниками для здійснення підприємницької діяльності, та для яких визначається мінімальне податкове зобов`язання, їх нормативна грошова оцінка та площа таких земельних ділянок;

сума загального мінімального податкового зобов`язання, сума мінімального податкового зобов`язання щодо кожної земельної ділянки;

загальна сума сплачених платником єдиного податку податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, та визначених відповідно до пунктів 297-1.2, 297-1.3, 297-1.4 або 297-1.5 статті 297-1 витрат на оренду земельних ділянок (далі у цій статті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок) протягом податкового (звітного) року;

різниця між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок.

Відповідно до пункту 297-1.5 статті 297-1 ПК України для платників єдиного податку четвертої

групи (юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України «Про фермерське господарство») різниця між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок обчислюється шляхом віднімання від загального мінімального податкового зобов`язання загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок.

До суми сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок відносяться:

- єдиний податок, податок на прибуток підприємств ( у разі переходу в податковому (звітному) році на спрощену систему оподаткування із загальної);

- податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів фізичних осіб, які перебувають з платником податку у трудових або цивільно-правових відносинах (крім доходів, які сплачені за придбання товарів у фізичних осіб), з доходів договорами оренди, суборенди, емфітевзису земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь;

- земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь;

- рентна плата за спеціальне використання води;

- 20 відсотків витрат на сплату орендної плати за віднесені до сільськогосподарських угідь земельні ділянки, орендодавцями яких є юридичні особи, та/або які перебувають у державній чи комунальній власності.

Відповідно пункту 297-1.7 статті 297-1 ПК України при позитивному значенні різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок платник єдиного податку другої або третьої групи зобов`язаний збільшити визначену в податковій декларації за податковий (звітний) рік суму єдиного податку, що підлягає сплаті до бюджету, на суму такого позитивного значення.

Відповідно до підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з підпунктом 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Підпунктом 170.1.4. пункту 170 статті 170 ПК України встановлено, що доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1, 170.1.2, 70.1.3, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу (18 відсотків).

Підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України передбачено, що особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Положеннями пунктом 54.2 статті 54 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно із підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до положень пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір.

За підпунктом 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України ставка збору становить 1,5 % від об`єктів оподаткування, визначеного підпунктом 1.2. цього пункту;

Відповідно до підпунктів 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу.

В ході розгляду справи, судом встановлено про сплату 17.02.2023 позивачем сум податків, зборів за договорами оренди, оплата по яких сформована в 2022 році, а саме:

- сум податку з доходів фізичних осіб за платіжними дорученнями: №3133 на суму 536644,41 грн, №3135 на суму 9434,98 грн, №3136 на суму 4700,52 грн, №3138 на суму 458224,35 грн. Загальна сума 1009004,26 грн.

- військового збору за платіжними дорученнями: №3134 на суму 44720,21 грн, № 3137 на суму 1177,96 грн, № 3139 на суму 38 185,36 грн. Загальна сума 84083,33 грн.

Вказані суми ПДФО - 1009004,26 грн та військового збору - 84083,33 грн враховані ТОВ «Гарант-2005» при розрахунку МПЗ як суми податків, зборів, сплачених за 2022 рік.

Однак, перевіркою встановлено, що в 2022 році ТОВ «ГАРАНТ-2005» фактично сплачено ПДФО з доходів за договорами оренди всього в сумі 177248,58 грн, замість зазначених у розрахунку МПЗ 1186252,84 грн. Розбіжність становить 1009004,26 грн.

Така розбіжність виникла внаслідок врахування позивачем сум ПДФО сплачених:

- в 2022 році - 177248,58 грн та в 2023 році - 1009004,26 грн.

Також перевіркою встановлено, що в 2022 році ТОВ «ГАРАНТ-2005» фактично сплачено військовий збір з доходів за договорами оренди всього в сумі 14770,72 грн, замість зазначених у розрахунку МПЗ 98854,05 грн. Розбіжність становить 84083,33 грн.

Така розбіжність виникла внаслідок врахування позивачем сум військового збору сплачених:

- в 2022 році - 14770,72 грн та в 2023 році - 84083,33 грн.

Вказані суми (ПДФО 1186252,84 грн, військовий збір 98854,05 грн) враховані ТОВ «Гарант-2005» як сума ПДФО, військового збору за договорами оренди, сплата за якими відображена у 2022. Фактична ж сплата проведена 17.02.2023.

Відповідно до підпункту 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з підпунктом 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Підпунктом 170.1.4. пункту 170 статті 170 ПК України встановлено, що доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1, 170.1.2, 70.1.3, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу (18 відсотків).

Підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України передбачено, що особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Положеннями пунктом 54.2 статті 54 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно із підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до положень пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір.

За підпунктом 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України ставка збору становить 1,5 % від об`єктів оподаткування, визначеного підпунктом 1.2. цього пункту;

Відповідно до підпунктів 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу.

Таким чином, сплата сум ПДФО і військового збору 17.02.2023 по узгоджених податкових зобов`язаннях 2022 року не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно податкові повідомлення-рішення - від 05.12.2024 №1, яким до ТОВ «Гарант-2005» застосовані штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату ПДФО у вигляді пені на суму 14927,73 грн та штрафні санкції у розмірі 25% на суму 252251,04 грн та від 05.12.2024 №4, яким до ТОВ «Гарант-2005» застосовані штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату військового збору у вигляді пені на суму 1243,98 грн та штрафних санкцій у розмірі 25% на суму 21020,88 грн складені ГУ ДПС у Полтавській області правомірно, відповідно до вимог законодавства України.

Посилання ТОВ «Гарант-2005» на неможливість застосування до позивача штрафних санкцій з огляду на дію в період, за який штрафні санкції застосовані норм пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України за яким за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, перевірки не проводять, а розпочаті зупиняються суд вважає неправильними, з огляду на таке.

Абзацом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, з урахування змін, внесених Законом України від 12.05.2022 №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022, визначено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з ПК України, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 Кодексу (вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору)), що звільняють від фінансової відповідальності.

При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширення короновірусної хвороби (СОVID-19), не застосовується.

У постанові від 26.02.2025 судoвoї палати з рoзгляду справ щoдo пoдатків, збoрів та інших oбoв`язкoвих платежів Касаційнoгo адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №200/4768/23 Верховний Суд зазначив, що механізм «ковідного» мораторію, закріплений у пункті 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, мав діяти до завершення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою протидії поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Водночас із запровадженням воєнного стану законодавцем було ухвалено особливості оподаткування, насамперед шляхом доповнення підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.2 (у редакції Закону № 2260-ІХ), який із 27 травня 2022 року чітко установив, що вимоги законодавства щодо «ковідного» мораторію під час воєнного стану не застосовуються.

Норма підпункту 69.2 сприймається однозначно та не викликає множинного трактування. Зміст цього підпункту прямо передбачає припинення дії пункту 52-1 під час воєнного стану, тому платник податків не міг мати жодних правомірних очікувань щодо подальшого поширення «ковідного» мораторію в цей період. Відтак у платників податків відсутній простір для ухвалення рішень із різним правовим змістом, що характерно у ситуаціях колізії або неоднозначності норм.

При цьому пункт 52-1 не був формально виключений із тексту ПК України, оскільки на момент ухвалення відповідних змін паралельно мали місце як карантин, так і воєнний стан, і є очевидним, що було невідомо, яка з указаних обставин завершиться раніше. Отже, попри те що пункт 52-1 формально залишався в цьому Кодексі, дія цього положення на період воєнного стану фактично була припинена і не могла бути застосована.

Окрім вказаного, порушення порядку сплати сум ПДФО та військового збору позивачем за 2022 рік (фактична сплата проведена 17.02.2023) призвело до того, що ПДФО 1009004,26 грн та військовий збір 98854,05 грн, враховані ТОВ «Гарант-2005» як сума ПДФО, військового збору за договорами оренди, сплата за якими відображена у 2022.

ТОВ «Гарант-2005» включило вказані суми до суми до розрахунку МПЗ в числі податків, зборів, платежів, які включені до уточнюючого розрахунку загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2022 рік уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік. Тобто ТОВ «Гарант-2005» включило до розрахунку МПЗ суми сплачених податків не лише за податковий (звітний) період 2022 рік, а й сплачені податки у 2023 році (які не підлягають включенню в дану звітність, адже в 2022 сплачені не були).

Так, за пунктом 297-1.1 ПК України платники єдиного податку - власники, орендарі, користувачі на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, а також голови сімейних фермерських господарств, у тому числі щодо земельних ділянок, що належать членам такого сімейного фермерського господарства та використовуються таким сімейним фермерським господарством, зобов`язані подавати додаток з розрахунком загального мінімального податкового зобов`язання у складі податкової декларації за податковий (звітний) рік.

У такому додатку, зокрема, зазначаються:

кадастрові номери земельних ділянок, які використовуються такими платниками для здійснення підприємницької діяльності, та для яких визначається мінімальне податкове зобов`язання, їх нормативна грошова оцінка та площа таких земельних ділянок;

сума загального мінімального податкового зобов`язання, сума мінімального податкового зобов`язання щодо кожної земельної ділянки;

загальна сума сплачених платником єдиного податку податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, та визначених відповідно до пунктів 297-1.2, 297-1.3, 297-1.4 або 297-1.5 статті 297-1 витрат на оренду земельних ділянок (далі у цій статті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок) протягом податкового (звітного) року;

різниця між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок.

За вказаного, правильним є висновок ГУ ДПС у Полтавській області щодо заниження суми мінімального податкового зобов`язання за 2022 рік в сумі 708020,79 грн за рахунок збільшення на цю суму загальної суми сплачених в 2022 році податків, зборів, які сплачені були в 2023.

Щодо посилання позивача на розділ II Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, за яким територія Андріяшівської сільської територіальної громади Роменського району Сумської області (код території UA0042952) включена до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України і, відповідно, ТОВ «Гарант-2005» за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки позивачем не нараховується та не сплачується загальне МПЗ за земельні ділянки, що розташовані на територіях Андріяшівської сільської територіальної громади Роменського району Сумської області, суд зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 територія Андріяшівської сільської територіальної громади Роменського району Сумської області була окупована з 25.02.2022 до 27.02.2022.

Підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України було встановлено пільгу на час введення воєнного стану для землекористувачів зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у випадку, зокрема, розташування таких земельних ділянок на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації.

За підпунктом 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: за 2022 рік - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні фізичних осіб; з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Сума мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені цим підпунктом, визначається пропорційно кількості місяців, коли такі земельні ділянки (земельні частки (паї) підлягали оподаткуванню платою за землю або єдиним податком четвертої групи.

З урахуванням терміну з 25.02.2022 до 27.02.2022, суд приходить до висновку про правильність твердження відповідача щодо неможливості врахування пропорційно кількості місяців вказаного періоду. За вказаного, висновок ГУ ДПС у Полтавській області про неможливість застосування пільги є обґрунтованим.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість прийнятих ГУ ДПС у Полтавській області податкових повідомлень-рішень від 05.12.2024 №1 в сумі 181335,91 грн, від 05.12.2024 №1 в сумі 523475,74 грн, від 05.12.2024 №1 в сумі 3209,14 грн.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даній справі відповідач довів правомірність та підставність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 05.12.2024 №1, №1, №1, №1, №4, отже, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Гарант-2005».

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Гарант-2005 (вул. Ради Європи, 15, селище Гоголеве, Миргорордський район, Полтавська область, 38310, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва