Справа № 292/1092/25
Суддя: Лотуга В. Ф.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1092/25
Номер провадження 2-а/292/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року с-ще Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Лотуги В.Ф., з участю секретаря судового засідання Козачок Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи його тим, що 25.03.2025 з"явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки від працівників поліції дізнався про перебування в розшуку. По прибуттю відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у зв`язку з його неявкою 10.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки. Повістку про виклик він не отримував, однак, як пояснили йому в ТЦК у поштовому повідомленні наявна відмітка "Адресат відсутній за вказаною адресою", що є належним підтвердженням оповіщення.

25.03.2025 у своїх поясненнях зазначив, що не знав про перебування в розшуку та будь-яких повісток не отримував. Для нього є не зрозумілим, що виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 пов"язаний з уточненням даних.

У 2022 році він почав проходити ВЛК і було виявлено ряд захворювань у зв`язку з чим встановлено ІІ групу інвалідності. Всі підтверджуючі медичні документи завжди надавав працівниками ТЦК, а також їм відомо і про встановлення інвалідності.

У січні 2025 року ним подані необхідні документи для продовження інвалідності. Через впровадження нової системи оцінювання, витяг з рішення ЕКОПФО отримано лише 23.07.2025, однак ІІІ група інвалідності встановлена з 01.02.2025. Про це було відомо і працівникам ТЦК та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення.

Весь час з"являвся за будь-яким викликом до ТЦК, а під час перебування в лікарні завжди повідомляв про це та надавав підтверджуючі документи, завжди був на зв"язку, жодних повідомлень, листів не отримував, з місця проживання нікуди не виїжджав.

Був присутній під час розгляду протоколу, надав пояснення і жодного ухилення чи не оновлення даних з його боку не було. Постанову йому не вручали.

Після 07.04.2025 неодноразово з"являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому було видано військово-обліковий документ та згодом надано відстрочку від призову на військову службу.

До 01.10.2025 йому не було відомо про накладення штрафу, оскільки лише цього дня поштою отримав лист від ІНФОРМАЦІЯ_3 , який містив копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Вважає дії відповідача неприпустимими та неправомірними, а винесену постанову №6/108 від 07.04.2025 незаконною, такою, яка містить недостовірну інформацію, оскільки йому не було вручено повідомлення за яким мав з"явитися до ТЦК, місце реєстрації та проживання він не покидав, не переховувався, мав та має групу інвалідності, за будь-яким викликом, якщо він такий є, з"являється та з"являтиметься до ТЦК.

Враховуючи наведене, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №6/108 від 07.04.2025, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Ухвалою суду від 13.10.2025 поновлено пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду позивачу ОСОБА_1 з адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали адміністративної справи по постанові №6/108 від 07.04.2025 щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП; інформацію коли саме ОСОБА_1 уточнено облікові дані, наявність в ІНФОРМАЦІЯ_4 або ІНФОРМАЦІЯ_5 станом на 20.01.2025, 10.03.2025 та 07.04.2025 документів про встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 та які рішення з даного приводу приймались ТЦК та СП.; скільки разів з 01.09.2024 до 10.03.2025 ОСОБА_1 з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 та з якою метою; надати підтверджуючі документи, чому оскаржувана постанова №6/108 від 07.04.2025 за ч.3 ст.210-1 КУпАП в день її винесення не була вручена ОСОБА_1 , який брав участь в розгляді справи.

На виконання ухвали суду, 29.10.2025 відповідачем через систему "Електронний суд" надано копію матеріалів адміністративної справи по постанові №6/108 від 07.04.2025 щодо ОСОБА_1 та витребувану інформацію.

Відповідач своїм правом не скористався і відзив на позовну заяву до суду не подав.

Від позивача та відповідача будь-яких заяв та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі ст.5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 07 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову №6/108 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

За змістом постанови №6/108 від 07.04.2025, ОСОБА_1 , як такий, що ухилявся від виконання військового обліку, був розшуканий та доставлений (супроводжений) органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Під час розгляду матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку надіслано повістку №2670270 за адресою зареєстрованого місця проживання з метою уточнення даних, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено 10.03.2025. Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідкою про причини повернення рекомендованого повідомлення та відповідно до трекінгу про статус відстеження АТ "Укрпошта" зазначено - "одержувач відсутній за вказаною адресою". ОСОБА_1 в своїх поясненнях до протоколу вказав, що не отримував повістку від працівників Укрпошти та від працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не був повідомлений, що знаходиться в розшуку. Дослідивши витяг з книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_6 було встановлено, що останні відомості щодо прибуття ОСОБА_1 до ТЦК та СП наявні 20.01.2025. ОСОБА_1 на розгляд справи прибув у визначений час. Розгляд справи проведено у його присутності. На момент складання постанови ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до ТЦК та СП, порушуючи вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ст.ст.23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, не з"явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк визначений в повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Своїми умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що її копію надіслано ОСОБА_1 поштовим оператором "Укрпошта".

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №640530 від 12.06.2024 та доданих медичних документів, ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності загального захворювання з 25.01.2024 до 01.02.2025.

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів, витягу з рішення експертної комісії команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №181/25/3207/1 від 23.07.2025, ОСОБА_1 з 01.02.2025 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, що має легкий ступінь обмеження до пересування та трудової діяльності помірного ступеню обмеження.

Як вбачається з довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №6/4089 від 04.08.2025, ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", визнаний в установленому порядку особою з інвалідністю 2-ї групи (протокол №29 від 30.07.2025), на строк до 01.02.2026.

Згідно облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) на ОСОБА_1 , згідно ВЛК при військовому комісаріаті від 22.01.2013 визнаний придатний, 14.12.2022 взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу №6/108 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 25.03.2025, складеного ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.03.2025 о 11 год. 10 хв., ОСОБА_1 , як такий, що ухилився від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений (супроводжений) органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 засобами поштового зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою місця проживання надіслано повістку про виклик до ТЦК, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено 10.03.2025. Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик є день проставлення відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідкою про причини повернення до рекомендованого повідомлення (трекінгом відстеження відправлень АТ "Укрпошта"). Встановлено, що ОСОБА_1 за даною повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час не прибув, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Тому було сформовано звернення №Е1703902 від 21.03.2025 про розшук і доставку. Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, порушив вимоги законодавства. Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. ОСОБА_1 у поясненнях зазначив, що він не отримував повістку від працівників Укрпошта та від працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не знав, що знаходиться в розшуку. Другий примірник протоколу вручено ОСОБА_1 .

Відповідно до повістки №2670270 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) від 25.02.2025, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), належить з"явитися 10.03.2025 о 09:00 год. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в АДРЕСА_2 .

Згідно опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення №006 АТ "Укрпошта" на ім"я ОСОБА_1 , копії конверту, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та довідки про причини повернення/досилання, 25.02.2025 ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , було відправлено повістку. Поштове відправлення №006 повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. На довідці про причини повернення проставлена дата 11.03.2025.

Із відстеження поштового відправлення №006, вбачається, що поштове відправлення прийнято - 28.02.2025 в м.Київ та 04.03.2025 прибуло до відділення 12070 в АДРЕСА_3 , а 11.03.2025 повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, вручено за довіреністю - 14.03.2025.

Відповідно до довідки про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.03.2025, ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.03.2025 о 11:10, за порушення ВО. Складено адмінпротокол №6/108 від 25.03.2025. Має право на відстрочку - особа з інвалідністю ІІ гр.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 02.04.2025, останній просить відкласти розгляд справи №6/108 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з необхідністю подати додаткові докази, які підтверджуватимуть його невинуватість.

З розписки, яку ОСОБА_1 одержав особисто 02.04.2025, вбачається, що йому необхідно з"явитися до ІНФОРМАЦІЯ_8 на 15 год. 00 хв. 07.04.2025, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 №6/5114 від 19.09.2025 та відстеження рекомендованого листа АТ "Укрпошта" №968, ОСОБА_1 поінформовано про те, що в ІНФОРМАЦІЯ_4 за результатами розгляду справи про притягнення його до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесено постанову №6/108 від 07.04.2024, направлено на його адресу її копію, роз`яснено порядок сплати штрафу та відповідальність за несплату. Відправлення вручено одержувачу - 01.10.2025.

Згідно копій книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочатої 16.01.2025, закінченої - 28.03.2025, за 20.01.2025 мається запис під №147, що ОСОБА_1 прибув о 10:45 хв., а вибув о 11:30; за 25.03.2025 є запис під №2408, де зазначено, що він же прибув о 10 год. 52 хв., а вибув о 11 год. 55 хв.

Відповідно до звірки даних ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.10.2025, ОСОБА_1 особисто являвся 09.07.2014, 25.03.2025, 28.04.2025, 30.07.2025.

Згідно письмових заяв ОСОБА_1 від 28.04.2025, 25.07.2025, останній повідомляв, що є особою з інвалідністю і на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Просить розглянути його заяви та оформити довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідачем у заяві на виконання ухвали суду зазначено, що ОСОБА_1 уточнював облікові дані шляхом особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 : 09.07.2024 (на виконання вимог Закону уточнено дані щодо адреси місця проживання, номеру телефону та електронної адреси); 25.03.2025 (доставлено працівниками Національної поліції відповідно до звернення від ТЦК про вчинення особою порушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП: неприбуття за повісткою на 10.03.2025; складено протокол №6/108, на підставі якого винесено оскаржувану постанову); 28.04.2025 (подано заяву для оформлення відстрочки від призову); 30.07.2025 (отримано довідку про відстрочку та внесено відомості в ЄДРПВР)

ІНФОРМАЦІЯ_5 станом на 20.01.2025, наявна інформація в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про встановлення 2-ї групи інвалідності ОСОБА_1 , датою закінчення якої є 01.02.2025. Станом на 10.03.2025 та 07.04.2025 інформація про продовження дії інвалідності в ІНФОРМАЦІЯ_3 була відсутня. Серед документів про встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 в шостому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 наявна довідка МСЕК від 13.06.2024 серія 12ААГ №640530, яку подано ОСОБА_1 28.04.2025 до заяви на оформлення відстрочки від призову по мобілізації. Порядок оформлення відстрочок військовозобов`язаним встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, якою передбачено подання заяви безпосередньо особою, яка оформлює відстрочку. До моменту прийняття рішення по заяві дана особа перебуває в картотеці "вільні залишки підлягає призову". Аналогічний випадок виник у ОСОБА_1 , що видно з облікової картки (статус під штрих-кодом). За результатами розгляду даної заяви комісією з надання відстрочок при шостому відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийнято рішення про надання відстрочки на період з 01.05.2025 по 30.06.2025 (надано відстрочку попри закінчення строку дії інвалідності, визначеного в довідці МСЕК, на підставі п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи": особам з інвалідністю, повторний огляд яких був призначений з 1 січня 2025 року, але які не змогли його своєчасно пройти, строк інвалідності продовжується до дати прийняття рішення за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не довше ніж до 1 липня 2025 року.) У подальшому, для продовження відстрочки ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 25.07.2025 було подано заяву з Витягом із рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №181/25/3207/ ВТ від 23.07.2025.

В період з 01.09.2024 до 10.03.2025 ОСОБА_1 з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 20.01.2025 за повісткою №1783557 від 07.01.2025 для проходження ВЛК. Під час візиту ним було повідомлено про наявність у нього 2-ї групи інвалідності, строк дії якої встановлено з 25.01.2024 по 01.02.2025. Підтверджуючим документом є копія з книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заяву на відстрочку в цей день не зміг написати, оскільки не мав при собі оригіналу довідки МСЕК або належним чином завіреної копії. У подальшому самостійно не прибував, а тому здійснено виклик повісткою на 10.03.2025, за якою ОСОБА_1 не прибув, що і стало підставою притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова у справі не була вручена ОСОБА_1 безпосередньо після її розгляду, оскільки для підготовки повного тексту постанови необхідний був додатковий час. ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність прибути через два дні до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання копії постанови, але він не з`явився. Прийняте рішення ОСОБА_1 було оголошено негайно за результатами розгляду справи.

Згідно ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст.251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи зокрема про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно частин 7, 8 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують зокрема районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спрямовується Міністерством оборони України.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до положень інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 №560, "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Вручення повісток, їх отримання та обов`язок з`явитися за отриманою повісткою врегульовано положеннями Законів України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560.

Відповідно до пункту 40 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (в редакції на час вчинення оскаржуваних дій), під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото - та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 р. №270, рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

У позовній заяві позивач підставою незаконності прийнятого оскаржуваного рішення зазначає те, що він не був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_8 на 10.03.2025, оскільки повістка йому не вручалася і він її не отримував. Аналогічні пояснення позивача містяться в протоколі №6/108 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 25.03.2025, про що зазначено і в постанові №6/108 від 07.04.2025.

Згідно п.41 наведеного Порядку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повісткою викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 год. 10.03.2025, для уточнення даних. Повістка направлялась позивачу на його зареєстровану адресу місця проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно відстеження поштового відправлення №006, вбачається, що поштове відправлення: прийнято - 28.02.2025 в м.Київ та 04.03.2025 прибуло до відділення 12070 с.Буряківка, а 11.03.2025 повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, вручено за довіреністю - 14.03.2025.

У довідці про причину повернення відправлення проставлена дата 11.03.2025.

Як вбачається з відстеження трекінгу "Укрпошти" та довідки, рекомендований лист з повісткою на ім`я ОСОБА_1 перебував у відділенні 12070 села Буряківка з 04.03.2025 по 11.03.2025 та був повернутий відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до інформації з сайту Укрпошти про роботу пересувного відділення 12070 в селі Буряківка Житомирського району Житомирської області, обслуговування відбувається щовівторка з 1 по 9 та 26 по 31 з 11:45 - 13:00, з 10 по 25 з 12:45 - 14:30.

Отже, поштове відправлення з повісткою на ім`я ОСОБА_1 перебувало у поштовому відділенні 12070 7 днів, з яких лише два робочі дні і то з обмеженим часом за графіком роботи - 04.03.2025 та 11.03.2025. У вівторок 04.03.2025 відправлення прибуло до відділення, а в наступний робочий день відділення, а саме - у вівторок 11.03.2025 вже повернуто відправнику з проставленням відмітки про відсутність адресата за вказаною адресою.

Згідно повістки, позивач викликався на 10.03.2025, а відмітка у відправленні про "відсутність адресата за вказаною адресою" проставлена 11.03.2025, тобто по спливу строку визначеного у повістці для явки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик і відповідно у нього не виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При винесенні оскаржуваної постанови, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 порушено ст.ст.251, 252, 280 КУпАП, оскільки всебічно, повно та об`єктивно не досліджено всі обставини справи та подані докази, і не з`ясовано чи вчинено ОСОБА_1 інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

При прийнятті оскаржуваного рішення, залишено поза увагою те, що наявними у справі доказами не спростовані доводи ОСОБА_1 щодо неналежного оповіщення його, як військовозобов`язаного, про виклик до шостого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.03.2025, як передбачено пунктом 41 Порядку.

Також, в порушення ст.285 КУпАП, після розгляду справи, ОСОБА_1 копію постанови вручено не було, а надіслано лише 19.09.2025, тобто майже через 6 місяців після її винесення.

При розгляді справи, судом не встановлено, а відповідачем не доведено порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що виключає його відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд вважає, що складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що відповідає і позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.10.2019 по справі №357/10134/17, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідач відзив на адміністративний позов не подав, наданими документами доводів позивача не спростував та не довів правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують доводи позивача, викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи відносно якої складена постанова, оскільки наявні у справі докази, не дають підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у зв`язку з недоведенням вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення №6/108про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 07.04.2025 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №6/108 від 07.04.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпА та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_9 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований по АДРЕСА_4 , а проживає по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , знаходиться в м.Житомирі, ідентифікаційний код - НОМЕР_2 .

Суддя В.Ф.Лотуга