Справа № 160/30725/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/30725/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року (суддя Рянська Вікторія В`ячеславівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »

про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасування пункту 2 наказу командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 157 від 03.11.2023 «Про результати службового розслідування» щодо притягнення командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Вказує, що суд не взяв до уваги, що стягнення було накладено особою, що не мала таких повноважень. Зазначає, що у разі проведення службового розслідування та встановлення вини військовослужбовця, що тимчасово виконує обов`язки у складі ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », командувач даного органу повинен клопотати перед керівником винного військовослужбовця про накладення дисциплінарного стягнення. Вказує, що тимчасово виконуючий обов`язки начальника медичної служби можливо дійсно порушив вимоги військових нормативно-правових актів, так як керував евакуацією, в той час як командир бригади лише здійснював контроль. Зазначає, що під час службового розслідування позивача не опитували та пояснень не брали. Також вказує, що посадовими особами не встановлювались обставини виникнення порушень, а сам текст наказу про результати проведення службового розслідування містить абстрактні поняття, що не підкріплені відповідними аргументами та документами. Тобто, проігноровано правові підстави для прийняття законного рішення. Також у наказі не визначено ступінь вини та як наслідок не аргументовано застосування саме стягнення «догана».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з рапортом від 19.10.2023 вих. № 2053 командир загальновійськового резерву № НОМЕР_2 оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітан ОСОБА_2 доповів командувачу оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про те, що під час виконання бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 2330т/окп/бр від 10.10.2023, в період з 11.10.2023 по 15.10.2023 загальновійськовий резерв № НОМЕР_2 оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виконував бойові завдання у взаємодії зі НОМЕР_3 обр ТрО. Під час виконання даного бойового завдання, поставлене завдання щодо евакуації поранених військовослужбовців силами НОМЕР_3 обр ТрО було проігнороване та не виконувалось. У зв`язку з цим було прийняте рішення про евакуацію поранених з поля бою своїми силами. У зв`язку з довготривалою відсутністю групи медичної евакуації НОМЕР_3 обр ТрО в першу добу проведення штурмових дій, у старшого сержанта ОСОБА_3 було повністю ампутовано ліву нижню кінцівку, а в подальшому медиками міської лікарні № 5 м. Запоріжжя було ампутовано праву нижню кінцівку старшому солдату ОСОБА_4 у зв`язку із затримкою проведення евакуації.

Наказом командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_5 № 144 від 21.10.2023 призначено службове розслідування з метою встановлення причин, що призвели до невиконання розпорядження командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо евакуації поранених військовослужбовців силами НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони та встановлення ступеня вини посадових осіб. Проведення службового розслідування доручено начальнику оперативної групи Військової служби правопорядку центру управління операціями оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковнику ОСОБА_6 .

За результатом проведеного службового розслідування начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 складено акт від 30.10.2023 № 445.

Під час службового розслідування встановлено, що згідно з бойовим розпорядженням командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у зв`язку з активізацією дій противника на всіх напрямках операційної зони оперативного угрупування військ, командиру військової частини НОМЕР_1 визначено організувати та забезпечити виконання заходів формування евакуаційних груп, які будуть здійснювати евакуаційні заходи під час ведення штурмових дій позиції противника силами військовослужбовців загальновійськового резерву № НОМЕР_2 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З пояснень командира загальновійськового резерву № НОМЕР_2 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана ОСОБА_8 стало відомо, що під час виконання розпорядження від 10.10.2023 № 2330т/окп/бр в період з 11.10.2023 по 15.10.2023 загальновійськовий резерв № НОМЕР_2 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виконував бойові завдання у взаємодії із військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 . В ході виконання даного бойового завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 евакуація не здійснювалась, розпорядження було проігнороване. У зв`язку з чим було прийняте рішення про евакуацію поранених з поля бою своїми силами. Довготривала відсутність групи медичної евакуації військової частини НОМЕР_1 в першу добу проведення штурмових дій, змусила поранених евакуйовувати власними силами.

З пояснень начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_9 стало відомо, що 14.10.2023 близько 07:00 під час проведення штурмових дій декілька військовослужбовців загальновійськового резерву № НОМЕР_2 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зазнали поранень та запросили провести негайну евакуацію поранених. З огляду на те, що саме в цей час тривали сильні артилерійські, мінометні обстріли то провести негайну евакуацію не було можливості. Можливість провести безпечну евакуацію з`явилась десь о 13:00 годині (час коли евакуаційна група висунулась до поранених). Таким чином, 14.10.2023 в ході проведення штурмових дій зазнали вогнепальних поранень чотирнадцять військовослужбовців загальновійськового резерву № НОМЕР_2 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », із яких дев`ять військовослужбовців отримали поранення середньої тяжкості. Всім пораненим надано медичну допомогу та доставлено до лікувальних закладів в м. Запоріжжя. Як відомо, деякі військовослужбовці загальновійськового резерву № НОМЕР_2 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » самостійно виходили із зони виконання бойового завдання, оскільки дійти до них евакуаційній групі не було можливим із-за щільних обстрілів. Зазначений факт викликав незадоволення у військовослужбовців загальновійськового резерву № НОМЕР_2 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », але вони не врахували час на те, щоб евакуаційна група мала змогу дістатися безпосередньо до поранених (близько 1 години).

З пояснень бойового медика загальновійськового резерву № 5 ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » солдата ОСОБА_10 стало відомо, що в ході виконання бойового завдання між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було налагоджено зв`язок. Після того, як пішли перші поранені, почалися проблеми зі зв`язком. Де саме знаходиться евакуаційна група було невідомо. Знайти військовослужбовців, залучених в складі евакуаційних груп, будо неможливим. Потім, зі слів начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_9 , що евакуаційні групи не можуть допомогти оскільки знаходяться під обстрілами. В подальшому все ж таки було евакуйовано тяжко пораненого військовослужбовця. Далі через месенджер начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 капітан медичної служби ОСОБА_9 відправив голосове повідомлення: «Нажаль допомоги не ждіть, бо немає людей».

З акта службового розслідування вбачається, що у період з 11.10.2023 по 15.10.2023 всупереч бойовому розпорядженню командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо забезпечення силами військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 здійснення заходів з евакуації поранених військовослужбовців загальновійськового резерву № НОМЕР_2 оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , військові службові особи військової частини НОМЕР_1 неналежно виконали свої обов`язки внаслідок несумісного до них ставлення.

Отже, своїми діями командування військової частини НОМЕР_1 не забезпечило належного виконання бойового розпорядження від 10.10.2023 № 2330т/окп/бр, а в подальшому недбало поставилося до виконання завдання, не проконтролювавши хід його виконання та повноту.

Дії командира військової частини НОМЕР_1 та начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 характеризуються необережною формою вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність або змінюють вину, не встановлено.

Неправомірні дії командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 полягають у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, порушенні статей 11, 16, 36, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 1 Додатку 5 Бойового статуту (Частина 1) Сухопутних військ Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Причинами та умовами, що призвели до вищевказаної події, є: особиста недисциплінованість військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 , недостатнє знання дійсного стану справ з обліку особового складу у військовій частині, втрата контролю та керування ввіреним особовим складом, неналежне виконання обов`язків військової служби.

В ході проведення службового розслідування встановлено та підтверджено, що основними причинами, що призвели до невиконання бойового розпорядження командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », стали дії/бездіяльність військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 , які призвели до несвоєчасного надання допомоги та евакуації з поля бою військовослужбовців Збройних Сил України.

В акті службового розслідування запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» на начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 , «догана» - на командира військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_5 «Про результати службового розслідування» № 157 від 03.11.2023 на підставі стетей 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана» за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 36, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 1 Додатку 5 Бойового статуту Сухопутних військ (Частина 1) - (пункт 2 оскаржуваного наказу).

У наказі № 157 від 03.11.2023 також зазначено, що у період з 11 до 15 жовтня 2023 року в ході виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Старомайорське Донецької області евакуація поранених військовослужбовців загальновійськового резерву № НОМЕР_2 оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 не здійснювалась, розпорядження було проігнороване, що змусило поранених здійснювати евакуацію з поля бою своїми силами. Отже, командування військової частини НОМЕР_1 не забезпечило належного виконання бойового розпорядження від 10.10.2023 № 2330т/окп/бр, а в подальшому недбало поставилося до виконання завдання, не проконтролювавши хід його виконання та повноту. Причинами, що сприяли вчиненню правопорушення, є неналежне виконання службових обов`язків, недостатній контроль та управління діями підлеглого особового складу, низька виконавча дисципліна командування військової частини НОМЕР_1 .

Незгода ОСОБА_1 з вищенаведеним наказом стала підставою звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до статті 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України

Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Статтею 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Статтею 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Згідно зі ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Згідно з п. 3 Розділу 2 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 Розділу 3 Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами п. 3 Розділу 4 вказаного Порядку військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно з пунктами 1, 5, 6 Розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1 Розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У цій справі позивач ставить під сумнів наявність у командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » генерал-майора ОСОБА_11 повноважень щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Не є спірним у цій справі, що військова частина НОМЕР_1 перебувала в оперативному підпорядкування угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »

Згідно з наказом від 19.11.2022 № 1 генерал-майор ОСОБА_12 виконує обов`язки командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного статуту ЗСУ застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Відповідно до пп. «е» статті 8 Дисциплінарного статуту ЗСУ командири, посади яких у цьому Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою стосовно підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою: полковник, бригадний генерал, генерал-майор (капітан 1 рангу, коммодор, контр-адмірал) - владою командира бригади (полку, корабля 1 рангу).

Відповідно до статті 10 Дисциплінарного статуту ЗСУ військовослужбовці офіцерського складу під час перебування з підрозділами у відрядженні як їх командири (начальники), а також під час виконання визначеного наказом командира військової частини самостійного завдання поза місцем дислокації військової частини користуються дисциплінарною владою на один ступінь вищою за владу, передбачену посадою, яку вони обіймають.

Статтею 56 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами «а»-«ґ», а також пунктами «д»-«ж» (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в силу приписів статті 56 Дисциплінарного статуту ЗСУ командувач оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » генерал-майор ОСОБА_13 мав повноваження застосувати стягнення, передбачене п б статті 48 Статуту у вигляді догани відносно командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 .

Також не є доведеним твердження позивача, що під час службового розслідування його не опитували та пояснень не відбирали, адже відповідно рапорту майора ОСОБА_14 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час проведення службового розслідування було запропоновано командиру військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_1 надати пояснення, на що він відповів, що надасть пояснення пізніше, мотивуючи проведенням активних бойових дій. На момент закінчення проведення службового розслідування пояснення не надано.

Щодо доводів апелянта, що посадовими особами не встановлювались обставини виникнення порушень, а сам текст наказу про результати проведення службового розслідування містить абстрактні поняття, що не підкріплені відповідними аргументами та документами, а також те, що наказом не визначено ступінь вини та, як наслідок, не аргументовано застосування саме стягнення «догана», суд апеляційної інстанції зазначає, що прийняттю спірного наказу передувало проведення службового розслідування, за результатами якого складено акт, у якому детально викладено: обставини вчиненого правопорушення; обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування; форма вини; неправомірні дії та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась; причини та умови, що призвели до вищевказаної події. Відтак, матеріали службового розслідування дають можливість зрозуміти та визначити склад дисциплінарного правопорушення, внаслідок вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності. При цьому жодна норма чинного законодавства не визначає, що зміст наказу має містити висновки службового розслідування, а тому оцінюючи законність та обґрунтованість наказу необхідно покладатися на матеріали службового розслідування в цілому.

Додатково слід зазначити, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення мало місце під час дії воєнного стану.

Більш того, подія пов`язана з забезпеченням збереження життя та здоров`я поранених військовослужбовців, що вимагало від командування відповідних формувань постійного належного контролю за виконанням поставленого завдання, що не було забезпечено позивачем.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуваний наказ винесений відповідачем обґрунтовано та правомірно.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року в адміністративній справі № 160/30725/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 04 листопада 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 04 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова