Справа № 320/40478/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад та територій України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС - АВТОТРАНС ЛТД» до Міністерства розвитку громад та територій України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС-АВТОТРАНС ЛТД» (далі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі - відповідач, апелянт), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 318 від 27.04.2023 року Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України «Про недопущення перевізників-претендентів до участі в конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут)» в частині недопущення до участі в конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), оголошеного на 27 березня 2023 року ТОВ «ЛЮКС - АВТОТРАНС ЛТД» () - за об`єктом конкурсу № 39 порушення підпункту 3 пункту 12 Порядку, в частині недотримання вимог щодо пропонування для використання на маршруті автобусів, переобладнаних з вантажних автомобілів (п. 6 додатку до Наказу - Переліку автомобільних перевізників-претендентів, які не допущені до участі в конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), оголошеного на 27 березня 2023 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ТОВ «ЛЮКС - АВТОТРАНС ЛТД» подало до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України анкету до заяви про участь у конкурсі з перевезення пасажирів або продовження строку дії договору або дозволу, а також було надано відомості про автобуси, які будуть використовуватися на автобусному маршруті. Контролюючим органом видано Наказ № 318 від 27.04.2023 року «Про недопущення перевізників-претендентів до участі в конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут)», у зв`язку з порушенням ТОВ «ЛЮКС - АВТОТРАНС ЛТД» підпункту 3 пункту 12 Порядку, в частині недотримання вимог щодо пропонування для використання на маршруті автобусів, переобладнаних з вантажних автомобілів.

Позивач наголошує на відсутності офіційних даних, які б спростовували документи, які надавались ним для участі у конкурсі, а відтак Наказ № 318 від 27.04.2023 року «Про недопущення перевізників-претендентів до участі в конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування. що виходять за межі території області (міжобласний маршрут)» в частині ТОВ «ЛЮКС - АВТОТРАНС ЛТД» () - за об`єктом конкурсу № 39 порушення підпункту 3 пункту 12 Порядку, в частині недотримання вимог щодо пропонування для використання на маршруті автобусів, переобладнаних з вантажних автомобілів є протиправним та має бути скасованим.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено.

Позиція суду мотивована тим, що Конкурсним комітетом під час вирішення питання про допуск позивача до участі у конкурсі не було у повній мірі досліджено питання переобладнання транспортного засобу Mercedes-Benz Vario за VIN-кодом НОМЕР_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz HTAE-05 IRIZAR за VIN-кодом НОМЕР_2 з вантажного автомобіля у автобус, з огляду на що Конкурсний комітет з визначення автомобільних перевізників для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області прийшов до помилкового висновку щодо порушення позивачем пп.3 п.12 Порядку в частині недотримання вимог щодо пропонування для використання на маршруті автобусів, переобладнаних з вантажних автомобілів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство розвитку громад та територій України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Також апелянт просить здійснити розгляд апеляційної скарги за участю його представника.

Апелянт наголошує на тому, що оскаржуваний наказ Мінінфраструктури в силу своєї правової природи є актом індивідуальної дії, прийнятим у межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений законом, у повній відповідності до чинних нормативних актів.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року та від 11 серпня 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Міністерства розвитку громад та територій України, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Щодо клопотання апелянта про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з поданого клопотання відповідача, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши клопотання апелянта, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги пункт 20 частини 1 статті 4 та частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Мінінфраструктури від 21.02.2023 № 96 «Про заходи щодо проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області» оголошено проведення конкурсу та затверджено умови такого конкурсу та його об`єкти.

Згідно додатку 1 до вказаного наказу «Об`єкти конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути)» під порядковим номером № 39 об`єкт конкурсу зазначено - рейс 429/430 «Кам`янка - Київ».

28.02.2023 на сайті Мінінфраструктури розміщено оголошення про проведення конкурсу.

На виконання статті 7 та 44 Закону та керуючись пунктом 25 частини другої статті 8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», наказом Мінінфраструктури від 03.03.2023 № 121 затверджено склад Конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут).

Позивачем взято участь у зазначеному конкурсі шляхом подачі 1 пакету документів на об`єкт конкурсу за № 39 та запропоновано використання на маршруті автомобілі марки MERCEDES-BENZ VARIO та HTAE-05 IRISAR за ВІН-кодами НОМЕР_1 та WEB0240.

27.03.2023 відбулося засідання Конкурсного комітету, рішення якого за результатом засідання оформлено Протоколом № 11.

Відповідно до зазначеного Протоколу, пунктом 6 питання 2 Порядку денного засідання, Конкурсним комітетом вирішено запропонувати Мінінфраструктури не допустити до участі в конкурсі один конверт (пакет) перевізника - претендента ТОВ «ЛЮКС - АВТОТРАНС ЛТД» у зв`язку з порушенням підпункту 3 пункту 12 Порядку № 1081 (маршрутні автобуси переобладнані з вантажних автомобілів).

Керуючись статтями 7 та 45 Закону, пунктом 12 Порядку № 1081 та з урахуванням рішення, викладеного у протоколі засідання Конкурсного комітету від 27.03.23 № 11, Мінінфраструктури видано наказ від 27.04.2023 № 318 щодо недопущення до участі у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування перевізника ТОВ «Люкс - Автотранс ЛТД» у зв`язку із встановленими Конкурсним комітетом порушеннями.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, вважаючи його таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, та без наявності на те обґрунтованих підстав, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Міністерства розвитку громад та територій України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту врегульовані Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III), у статті 43 якого вказано, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Об`єктом конкурсу можуть бути: маршрут (кілька маршрутів), оборотний рейс (кілька оборотних рейсів).

На конкурс виносяться маршрути із затвердженими паспортами.

Визначення кандидатури автомобільного перевізника для роботи на міжнародному автобусному маршруті загального користування здійснюється на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 44 Закону № 2344-ІІІ організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. До обов`язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів належать: визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками; державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення.

Вимоги до автомобільних перевізників, які допускаються до участі в конкурсі містяться у статті 45 Закону № 2344-ІІІ, відповідно до якої у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону.

До участі в конкурсі не допускаються автомобільні перевізники, які:

визнані банкрутами або щодо яких порушено справу про банкрутство чи ліквідацію як суб`єкта господарювання;

подали до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію;

не відповідають вимогам статті 34 цього Закону;

передбачають використовувати на маршрутах автобуси, переобладнані з вантажних транспортних засобів.

Приписами статті 46 Закону № 2344-ІІІ обумовлено, що для участі в конкурсі на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник подає конкурсному комітету такі документи:

заяву претендента встановленого зразка із зазначенням автобусного маршруту загального користування, на якому має намір працювати претендент;

відомості за підписом суб`єкта господарювання про автобуси, які будуть використовуватися на автобусному маршруті з зазначенням підстав для їх використання перевізником;

відомості про додаткові умови обслуговування маршруту;

документ, що підтверджує внесення плати за участь у конкурсі.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування не менш як за дев`ять днів до дня проведення конкурсу забезпечують інформування відповідних підрозділів Національної поліції про перевізників-претендентів, які подали документи на конкурс.

Порядок інформування затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 12 Порядку № 1081 організатор перевезень приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі перевізника-претендента, який:

подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію;

відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону України "Про автомобільний транспорт" пропонує для використання на маршруті автобуси, переобладнані з вантажних автомобілів (інформація про призначення транспортного засобу надана заводом-виробником (його офіційним представництвом в Україні) та Головним сервісним центром МВС).

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що наявність інформації від заводу-виробника (його офіційного представництва в Україні) та Головного сервісного центру МВС про переобладнання вантажних автомобілів на автобуси, є підставою для не допуску учасника до участі у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування.

Підставою виникнення спірних правовідносин слугує відмова відповідача у допуску позивача до участі у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут)», оголошеного на 27 березня 2023 року.

Наведена відмова мотивована тим, що відповідачем було виявлено порушення пп.3 пункту 12 Порядку № 1081 в частині недотримання позивачем вимог щодо пропонування для використання на маршруті автобусів, переобладнаних з вантажних автомобілів.

Так, позивачем запропоновано для використання на маршруті автомобілі марки MERCEDES-BENZ VARIO та HTAE-05 IRISAR за ВІН-кодами НОМЕР_1 та WEB0240.

Відповідач керувався листом ПАТ «Автокапітал» від 20 березня 2023 року, згідно якого у межах запиту за вибіркою «вантажний/пасажирський» з бази даних Mercedes-Benz HTAE-05 IRIZAR та Mercedes-Benz Vario міститься інформація:

VIN-номер - НОМЕР_1 , модель - вантажний, пасажиромісткість - дані відсутні, екологічність - Euro 5;

VIN-номер - НОМЕР_3 , модель - вантажний, пасажиромісткість - дані відсутні, екологічність - Euro 5.

Таким чином, ПАТ «Автокапітал» не підтверджено інформацію про те, що автомобілі марки MERCEDES-BENZ VARIO та HTAE-05 IRISAR за ВІН-кодами НОМЕР_1 та WEB0240 є пасажирськими по двох категоріях, а саме: модель - вантажний, пасажиромісткість - дані відсутні.

Зі змісту означеного листа також вбачається, що ПАТ «Автокапітал» є офіційним дилером «Мерседес-Бенз» в Україні.

Таким чином, отримання наведеної інформації від офіційного представництва заводу-виробника в Україні свідчить про дотримання відповідачем приписів підпункту 3 пункту 12 Порядку № 1081.

В свою чергу позивач наголошує на тому, що надані ним Сертифікати відповідності та Протоколи перевірки технічного стану не місять жодної інформації про переобладнання даних транспортних засобів.

Так, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автобус Mercedes-Benz Vario зазначено про те, що це загальний автобус.

У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автобус Mercedes-Benz HTAE-05 IRIZAR зазначено про те, що це загальний автобус для участі в міжнародному русі.

Відповідно до Сертифікату відповідності, виданого органом з оцінки відповідності ПП «АЄС СТАНДАРТ» №UA013.248419-22, автобус Mercedes-Benz Vario, кількість місць 34, категорія М3, відповідає вимогам правил ЄЕК ООН №49-05(А)(п.4) «Євро-5».

Відповідно до Сертифікату відповідності, виданого органом з оцінки відповідності ПП «АЄС СТАНДАРТ» №UA013.94360.20, автобус Mercedes-Benz HTAE-05 IRIZAR, кількість місць 61, категорія М3, відповідає вимогам правил ЄЕК ООН №49-05(А)(п.4) «Євро-5».

Відповідно до Протоколу №00783-00182-23 перевірки технічного стану транспортного засобу Mercedes-Benz Vario за VIN-кодом НОМЕР_1 у графі особливості переобладнання (за наявності) «не вказано». У Протоколі №01570-00059-23 перевірки технічного стану транспортного засобу Mercedes-Benz HTAE-05 IRIZAR за VIN-кодом НОМЕР_2 у графі особливості переобладнання (за наявності) «не вказано».

Наведене свідчить про те, що інформація щодо переобладнання транспортних засобів не досліджувалася при перевірці їх технічного стану.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що згідно отриманих відповідей від ПАТ «Автокапітал», наданих на адвокатські запити представника позивача, було з`ясовано, що в базі даних Mercedes-Benz AG відсутня інформація щодо категорії вантажний/пасажирський стосовно автомобілів Mercedes-Benz HTAE-05 IRIZAR та Mercedes-Benz Vario; щодо зазначеного VIN-коду в базі виробника зазначена комплектація «самохідне шасі», тобто шасі, яке містить двигун та КПП, без кабіни та салону, при цьому подальше виробництво могло бути як до вантажного, так і до пасажирського транспортного засобу; додатково було вказано, що відповідно до тексту запиту Міністерства, варіантами відповідей щодо категорії транспортного засобу були лише «вантажний» або «пасажирський» транспортний засіб; оскільки у базі виробника були відсутні дані щодо категорії «пасажирський» і, відповідно, щодо будь-якої наявності та кількості пасажирських місць, то у відповіді ПАТ «Автокапітал» було визначено «вантажний» транспортний засіб, що і було визначено Конкурсним комітетом як порушення пп.3 п.12 Порядку №1081. Суд також врахував посилання представника позивача, що запит Конкурсного комітету до ПАТ «Автокапітал» відносно категорії транспортного засобу за виключною вибіркою «вантажний/пасажирський» з бази даних Mercedes-Benz AG був складений некоректно, оскільки відповідач діяв всупереч приписам Женевської угоди від 1958 року.

Досліджуючи наведені обставини, судова колегія встановила відсутність у матеріалах справи №320/40478/23 адвокатських запитів представника позивача до ПАТ «Автокапітал», відповідей ПАТ «Автокапітал» на адвокатські запити представника позивача, їх дати та зміст. Таким чином, наведені посилання свідчать про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, за змістом позовної заяви відсутні покликання позивача на відповідні запити та листи ПАТ «Автокапітал». Подання позивачем доповнень, додаткових пояснень, заяви зміну предмету/підстав позову, матеріалами справи не підтверджується.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не у повній мірі перевірив питання переобладнання транспортного засобу Mercedes-Benz Vario, за VIN-кодом НОМЕР_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz HTAE-05 IRIZAR, за VIN-кодом НОМЕР_2 з вантажного автомобіля у автобус та не допустив його до участі в конкурсі.

Суд також зауважує, що недостовірність наданої претендентом-перевізником інформації чи подання документів не у повному обсязі може бути встановлено лише на підставі підтвердженими судами факту невідповідності вимогам Порядку № 1081 поданих перевізником-претендентом документів для участі в конкурсі та не може бути установлена на підставі інших документів чи зазначення відомостей надання яких до участі у конкурсі не завбачено Законом України «Про автомобільний транспорт» та Порядком № 1081.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 року у справі № 812/732/17.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що дії відповідача та прийняте ним спірне рішення відповідають статті 19 Конституції України, статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та вимогам інших законів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що наявні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС - АВТОТРАНС ЛТД».

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад та територій України - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС - АВТОТРАНС ЛТД» до Міністерства розвитку громад та територій України про визнання протиправним та скасування рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан