Справа № 522/23290/25-Е
Суддя: Косіцина В. В.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-ваі/522/2/25
УХВАЛА

05 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гайдай Олега Васильовича про відвід судді,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І. перебуває адміністративна справа №522/23290/25-Е за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

03 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Гайдай Олега Васильовича про відвід судді, у якій заявник просив відвести суддю Ковтун Ю.І. від розгляду справи №522/23290/25-Е.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2025 року постановленої головуючою суддею Ковтун Ю.І. заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гайдай Олега Васильовича про відвід судді визнано необґрунтованою та передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді, який буде вирішувати питання про відвід судді.

За результатами автоматизованого розподілу заяви між суддями, заява передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Заява мотивована тим, що суддя Ковтун Ю.І. не може брати участі у розгляді справи, оскільки, 07 серпня 2025 року постановляла ухвалу про залишення позовної заяви у справі №522/16869/25-Е без руху з формальних підстав, а 17 жовтня 2025 року постановлено ухвалу про повернення позову у справі №522/16869/25-Е, залишивши поза увагою той факт, що позивачка подала адміністративний позов вчасно, який розглядався Київським районним судом м. Одеси за згідно рішення від 14.07.2025 року був повернутий позивачеві. Зазначає, що 20 жовтня 2025 року позивач врахував всі зауваження та позицію, викладену у постанові ВС від 28.04.2020 року по справі №460/2864/18. Але незважаючи на це, суд ухвалою від 29.10.2025 року з формальних причин залишив позовну заяву без руху, не врахувавши докази вчасного первісного звернення до суду із позовом та позицію, викладену у постанові ВС від 28.04.2020 року по справі №460/2864/18.

Судом встановлено, що 20.10.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка сформована адвокатом Гайдаєм Олегом Васильовичем, в системі «Електронний суд» 20.10.2025, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просить:

- визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою;

- скасувати постанову №3 від 13 травня 2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності з вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 59500 грн. з винесенням постанови про закриття справи.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Верховний Суд в ухвалі від 17 липня 2020 року у справі №826/11409/17 звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд касаційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Верховний Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів, суд повинен брати до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зі змісту заяви вбачається, що підставою для відводу судді Ковтун Ю.І. від розгляду справи №522/23290/25-Е є постановлення останньою ухвали про залишення позову без руху, тобто, незгода з процесуальним рішенням судді.

Відповідно до ч.4 ст.36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права

Тобто, наявність у осіб, які беруть участь у адміністративному процесі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді під час розгляду справи відповідно до статті 36 КАС України не можуть бути підставою для відводу судді, а всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі, у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

За таких обставин, наведені у заяві представника ОСОБА_1 адвоката Гайдая Олега Васильовича про відвід судді обставини, у зв`язку з наявністю яких заявник просив відвести головуючого суддю по справі свідчать виключно про незгоду заявника з процесуальними діями головуючої (постановлення ухвали про залишення позову без руху), що у розумінні вказаних вище імперативних приписів частини 4 статті 36 КАС України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу, тому, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 36, 39, 40, 41, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гайдай Олега Васильовича про відвід судді відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, ухвалене за наслідками розгляду справи.

Суддя Косіцина В.В.