Справа № 990/526/25
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2025 року

м. Київ

справа №990/526/25

адміністративне провадження № П/990/526/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Кашпур О. В., Мельник-Томенко Ж. М., Радишевської О. Р., Уханенка С. А.,

перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, та

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (за допомогою підсистеми «Електронний суд») звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ВРП за його ОСОБА_1 зверненням від 28 серпня 2025 року і скасувати Ухвалу Першої Дисциплінарної палати ВРП від 20 жовтня 2025 року № 2161/1дп/15-25 в частині, якою дисциплінарну скаргу [ ОСОБА_1 ] стосовно судді Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 залишено без розгляду та повернуто скаржнику;

- зобов`язати ВРП об`єктивно і вчасно розглянути звернення [ ОСОБА_1 ] від 28 серпня 2025 року стосовно судді Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 , перевірити викладені в ньому факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, повідомити його [ ОСОБА_1 ] про наслідки розгляду заяви (клопотань).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, автор позову зазначив, з-поміж іншого, про те, що в.о. голови Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 видав наказ № 02-03/37 від 30 листопада 2016 року, яким встановив голові Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 , тобто самому собі, щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 80% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого станом на 30 листопада 2016 року становить більше 35 років.

Позивач, з покликанням на статті 135, 137 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIІI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIІI), зауважив, що закон не передбачає зарахування до стажу судді періоду служби в органах МВС України, а обчислення стажу роботи самим суддею і встановлення самому собі доплати за вислугу років - як то зробив, зокрема, суддя ОСОБА_2 - є протиправним.

Переконує, що суддя Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 , коли видав наказ від 30 листопада 2016 року № 02-03/37, яким встановив голові Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 [тобто собі] щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 80% посадового окладу як такому, стаж роботи якого, станом на 30 листопада 2016 року, становить більше 35 років, діяв в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначені обставини і пов`язані з цим доводи щодо неправомірності дій судді Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 позивач виклав у дисциплінарній скарзі (№ М-2756/4/7-25 від 28 серпня 2025 року).

Перша Дисциплінарна палата ВРП постановила ухвалу від 20 жовтня 2025 року № 2161/1дп/15-25, якою дисциплінарну скаргу ОСОБА_1 стосовно судді Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2. залишила без розгляду та повернула скаржнику.

Втім, позивач не згодився з таким результатом і оскаржив Ухвалу Першої Дисциплінарної палати ВРП від 20 жовтня 2025 року № 2161/1дп/15-25 в окресленій частині до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Заразом повивач вимагає від ВРП посутнього розгляду порушених в його скарзі питань щодо дій судді ОСОБА_2., про що і зазначив у позовній заяві, поряд з вимогами про скасування згадуваного рішення дисциплінарного органу.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Під час вирішення питання про відкриття провадження Суд керувався таким.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Рахункової палати, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, .

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, бездіяльності Кабінету Міністрів України передбачені статтею 266 КАС України.

Правила цієї статті поширюються, зокрема, на розгляд адміністративних справ щодо законності актів ВРП, законності рішень ВРП, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат; (пункти 3, 4 частини першої статті 266 КАС України).

Частиною десятою статті 131 Конституції України встановлено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення добору суддів, прокурорів, їх професійної підготовки, оцінювання, розгляду справ щодо їх дисциплінарної відповідальності, фінансового та організаційного забезпечення судів.

В Україні діє ВРП, яка розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора (пункт 3 частини першої статті 131 Конституції України).

Законом № 1402-VIII врегульовано порядок дисциплінарного провадження щодо судді. Відповідно до частини першої статті 107 цього Закону право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

Згідно зі статтею 108 Закону № 1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом України [від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ] «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до частин другої, третьої статті 26 Закону № 1798-VІІІ для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює Дисциплінарні палати з числа членів ВРП. Кількість Дисциплінарних палат та кількісний склад кожної палати визначаються рішенням ВРП з урахуванням вимог цього Закону.

За правилами статті 42 Закону № 1798-VІII дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП. Дисциплінарне провадження розпочинається після отримання ВРП скарги щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону № 1402-VIII, або за ініціативою Дисциплінарної палати ВРП чи за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Днем початку здійснення дисциплінарного провадження є день отримання ВРП відповідної дисциплінарної скарги або день ухвалення Дисциплінарною палатою ВРП рішення про відкриття відповідної дисциплінарної справи за власною ініціативою чи день отримання Радою відповідного звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Дисциплінарне провадження включає: 1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи; 2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності; 3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

У першочерговому (пріоритетному) порядку здійснюються дисциплінарні провадження: 1) розпочаті на підставі звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 2) розпочаті стосовно судді, стосовно якого ВРП розглядається питання про переведення його з одного суду до іншого за результатами конкурсу.

ВРП може встановити інші критерії першочергового (пріоритетного) порядку здійснення дисциплінарних проваджень стосовно суддів у регламенті ВРП.

У статті 43 Закону № 1798-VІII передбачено, що дисциплінарний інспектор ВРП, визначений автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (дисциплінарний інспектор ВРП - доповідач): 1) вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону; 2) за наявності підстав, визначених пунктами 1, 4 і 5 частини першої статті 44 цього Закону, - залишає без розгляду та повертає дисциплінарну скаргу скаржнику; 3) за наявності підстав, визначених пунктами 2, 3 і 6 частини першої статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи; 4) за відсутності підстав для залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги - протягом тридцяти днів з дня отримання такої скарги готує матеріали з пропозицією про відкриття або про відмову у відкритті дисциплінарної справи. Цей строк може бути продовжений дисциплінарним інспектором, але у разі обґрунтованої потреби додаткової перевірки дисциплінарної скарги не більш як на п`ятнадцять днів.

Висновок дисциплінарного інспектора ВРП - доповідача разом із дисциплінарною скаргою та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами передається на розгляд Дисциплінарної палати (частина друга статті 43 Закону № 1798-VІII).

Відповідно до частини четвертої статті 44 Закону № 1798-VІII рішення про повернення дисциплінарної скарги має бути вмотивованим та оскарженню не підлягає.

Отже, статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП стосовно розгляду скарг та здійснення дисциплінарного провадження щодо судді визначають Конституція України, закони № 1402-VIII та № 1798-VIІІ.

Варто зауважити, що питання дисциплінарної відповідальності суддів пов`язане з гарантіями їх незалежності і недоторканності, що, власне, пояснює організацію дисциплінарного провадження таким чином, щоб, з одного боку, запобігти переслідуванню за здійснення правосуддя й посяганню на незалежність судової влади, а з іншого - забезпечити належне виконання суддями професійних обов`язків і дотримання етичних стандартів поведінки.

У вимірі нормативного регулювання правовідносин, які виникають у зв`язку з поданням дисциплінарної скарги щодо судді, позначимо, що розгляд справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП, що утворюються з числа членів ВРП.

До ВРП може оскаржуватися рішення дисциплінарних палат ВРП про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді; ВРП розглядає відповідну скаргу у пленарному складі в порядку, визначеному статтею 49 цього Закону для розгляду дисциплінарної справи щодо судді (частина третя статті 53 Закону № 1798-VIІІ). Останньою «ланкою» у процедурі оскарження рішення [ВРП у пленарному складі] про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності є Велика Палата Верховного Суду, яка, відповідно до частини сьомої статті 266 КАС України, розглядає за правилами касаційного провадження, встановленими цим Кодексом, скарги на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати.

У цьому контексті Суд зауважує, що попередню перевірку дисциплінарної скарги здійснює Дисциплінарний інспектор ВРП, визначений автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги, а [вже] рішення щодо залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги скаржнику або відкриття дисциплінарної справи - за наявності підстав, визначених пунктами 2, 3 і 6 частини першої статті 44 цього Закону, - ухвалює Дисциплінарна палата ВРП (стаття 43 Закону № 1798-VIІІ).

Суд підкреслює, що умови і порядок оскарження актів ВРП та її Дисциплінарних палат у питаннях, які вирішуються під час дисциплінарного провадження щодо судді, регламентовані у Законі № 1798-VIІІ, приписи якого не передбачають судового контролю адміністративного суду на етапі попередньої перевірки дисциплінарної скарги і ухвалення відповідного рішення, зокрема Дисциплінарної палати ВРП. Понад те, приписи частини четвертої статті 44 Закону № 1798-VІII чітко встановлюють, що рішення Дисциплінарної палати ВРП (дисциплінарного органу в системі правосуддя) про залишення без розгляду та повернення скаржнику дисциплінарної скарги оскарженню не підлягає.

Як бачиться з матеріалів позову, позивач є скаржником (у значенні Закону № 1798-VІII), який подав до ВРП дисциплінарну скаргу щодо судді Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_2 .

В обсязі доводів позову і доданих до позовної заяви документів можна зрозуміти, що звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду зумовлено тим, що Перша дисциплінарна палата ВРП (тобто, дисциплінарний орган ВРП), на підставі статті 44 Закону № 1798-VIІІ, залишила згадувану дисциплінарну скаргу без розгляду та повернула її скаржнику (ухвалою від 20 жовтня 2025 року № 2161/1дп/15-25), а останній не згоден з результатом розгляду своєї скарги і вимагає розгляду по суті повідомлених ним обставин (у дисциплінарній скарзі).

Проте, зважаючи на встановлену законом організацію дисциплінарного провадження щодо суддів, зокрема статус ВРП та її Дисциплінарних палат у питанні про притягнення суддів до відповідальності, треба зазначити, що суд, до якого звернувся позивач, не може здійснювати контролю за органами, які ухвалюють рішення щодо дисциплінарної скарги, зокрема на етапі її попередньої перевірки.

Як уже мовилося, у розумінні статей 51, 52 Закону № 1798-VIII, оскарженню до ВРП підлягає рішення її дисциплінарного органу, прийняте за результатами розгляду скарги на дії судді по суті, й таким правом наділений передусім суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення. Скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження (частина перша статті 51 Закону № 1798-VIII).

У продовження цих міркувань Суд звертає увагу також на позицію Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 06 березня 2025 року у справі № 990/11/25, у якій написано, зокрема, таке: « позивач хоч і наділений правом подати скаргу на дії судді та ініціювати в такий спосіб дисциплінарне провадження, але не є безпосереднім учасником правовідносин, які виникають у зв`язку з вирішенням питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Оцінювати дії судді під час виконання посадових обов`язків має право лише ВРП, рішення якої щодо притягнення чи відмови у притягненні судді до дисциплінарної відповідальності створюють юридичні наслідки для такого судді, а не для скаржника. Тому правом на оскарження дій / рішень ВРП, її органів, що здійснюють дисциплінарне провадження, наділені лише суб`єкти цього провадження в порядку, передбаченому законом».

Подібний за змістом підхід Велика Палата Верховного Суду висловила також у постанові від 11 вересня 2025 року (справа № 990/212/25).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З уваги на нормативне регулювання правовідносин, які стосуються дисциплінарної відповідальності суддів, у зіставленні з висловленими вище мотивами, Суд зазначає, що: рішення Дисциплінарної палати ВРП (дисциплінарного органу в системі правосуддя) про залишення без розгляду і повернення скаржнику дисциплінарної скарги щодо судді не оскаржується і приписи закону, які регулюють дисциплінарне провадження щодо судді, в цьому аспекті чітко, зрозуміло і передбачувано визначили юридичні наслідки ухвалення саме такого рішення дисциплінарного органу; позов про оскарження рішення Дисциплінарної палати ВРП (в цьому випадку - ухвали Першої Дисциплінарної палати ВРП від 20 жовтня 2025 року № 2161/1дп/15-25 в частині, якою дисциплінарну скаргу [ ОСОБА_1 ] стосовно судді Барвінківського районного суду Харківської області- ОСОБА_2 залишено без розгляду та повернуто скаржнику) та про зобов`язання розглянути дисциплінарну скаргу, з яким [позовом] звернувся позивач, не підвідомчий адміністративному суду і законних підстав для відкриття провадження у справі за цим позовом немає.

З огляду на приписи частини шостої статті 170 КАС України, Суд зауважує також, що словосполука «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» охоплює також як ті спори, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і ті, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Позаяк спір, за вирішенням якого звернувся позивач, не підлягає судовому розгляду, Суд не зазначає до юрисдикції якого суду віднесено його вирішення.

Керуючись статтями 22, 170, 248, 266, 294, 295 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення і зобов`язання вчинити дії

Ухвала набирає законної сили і може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду у порядку і строки, встановлені статтями 256, 295 КАС України.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

Ж. М. Мельник-Томенко

О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко