Справа № 520/20887/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 листопада 2025 року справа №520/20887/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у справі

за позовною заявою ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу основних та додаткових видів грошового забезпечення, а також додаткової виплати у зв`язку з пораненням отриманим при захисті Батьківщини;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду у зв`язку з пораненням отриманим при захисті Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 18.05.2023 по даний час в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення позивача з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати у встановленому чинним законодавством України порядку позивачу грошового забезпечення у повному обсязі з жовтня 2023 року по дату прийняття рішення суду виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі за період з жовтня 2023 до дня прийняття судом рішення у цій справі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені позивачу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач 28.08.2024 через систему "Електронний суд" надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Позивач 30.08.2024 через систему "Електронний суд" подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів відповідача та підтримав свою правову позицію.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом з матеріалів справи встановлено, що сержант ОСОБА_1 , стрілець-снайпер 05.10.2022 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення правої гомілки з вогнепальним переломом нижньої третини кісток.

Причиною отримання поранення є обстріл зі сторони збройних сил Російської Федерації, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 31.10.2022 №27/2254, видана командиром військової частини НОМЕР_1 .

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №12231 - з 06.10.22 по 20.10.22 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №23152 - з 20.10.22 по 13.02.23 перебував на стаціонарному лікуванні в КП "ПОКЛ ім.М.В.Скліфосовського ПОР". Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2239 - 13.02.23 по 14.03.23 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Київська міська клінічна лікарня №6". Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3884 - з 14.03.23 по 18.04.23 перебував на стаціонарному лікуванні в НВМКЦ "ГВКГ" МОУ.

Разом з тим, згідно довідки ВЛК №228Т від 14.04.23 позивачу було встановлено травму тяжкого ступеня та потребу в продовженні безперервного лікування терміном на 4 місяці. Довідкою ВЛК №230Т від 14.04.23 було визначено потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно відпускного квитка №3344 від 19.04.23 позивач перебував у наданій відпустці за станом здоров`я.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7264 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в НВМКЦ "ГВКГ" з 19.05.23 по 29.08.23. Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти (стаціонарного) хворого №365 - з 29.08.23 по 09.23 був переведений в відділення ВГХ даної лікарні. Згідно Виписного епікризу №13542, цієї ж лікарні - перебував на стаціонарному лікуванні з 09.10.23 по 21.11.23, перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №955 - з 21.11.23 по 05.02.24 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні гематалогії цієї ж лікарні. Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1784 з 05.02.24 по 13.03.24 був переведений в УДМСЦ ВВ с.Циблі для продовження реабілітації, де перебував на час подання позовної заяви до суду.

За час безперервного лікування через травму пов`язану із захистом Батьківщини, грошове забезпечення припинило нараховуватись та виплачуватись починаючи з жовтня місяця включно, що підтверджується Довідкою про нарахування грошового забезпечення за період з 01.06.23 по 31.01.2024.

Позивач вважає такі дії протиправними, а тому звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон України №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону України №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).

У пункті 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

На виконання Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64 та «Про загальну мобілізацію» №69 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

У пункті 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також пункт 1 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000,00 грн винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановлено судом, підтвердженим є факт поранення та перебування позивача на стаціонарному лікуванні, отримана травма позивача є травмою тяжкого ступеню.

Верховний Суд у постанові від 16.05.2024 у справі 520/16191/23 наголосив, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, очевидно, що застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону України №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.

Пункт 11 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

Під час розгляду справи не встановлено доказів проведення відповідачами виплати вказаної винагороди за період з 18.05.2023.

Судом встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 05.10.2022 по 18.04.2023, з 19.05.2023 перебував у реабілітаційній відпустці, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого.

Наявними в матеріалах справи довідками від 14.04.2023 №228Т, №230Т військової лікарської комісії військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" підтверджено, що в періоди між цими лікувальними закладами позивач знаходився у відпустці за станом здоров`я на тридцять календарних днів.

Отже, вказаними висновками військово-лікарської комісії викладених у довідках підтверджено необхідність надання відпустки для лікування після поранення терміном на тридцять календарних днів.

Таким чином, позивач мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн після перебування на лікуванні більше чотирьох місяців.

Крім того, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн.

Щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку позивачу грошове забезпечення у повному обсязі за період з жовтня 2023 до дня прийняття судом рішення у цій справі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Аналогічно абзац другий пункт дев`ятий розділ І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Згідно з абзацем третім пунктом 9 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Таким чином, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач, що зарахований до особового складу відповідача, починаючи з 06.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено виписками з медичної картки стаціонарного хворого, свідоцтвом про хворобу, довідками військово-лікарської комісії, якою підтверджено, що отримана позивачем травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини, відноситься до важких. На підставі статті 81 графи ІІІ Розкладу хвороб та Таблиці додаткових вимог графи потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7264 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в НВМКЦ "ГВКГ" з 19.05.23 по 29.08.23. Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти (стаціонарного) хворого №365 - з 29.08.23 по 09.23 був переведений в відділення ВГХ даної лікарні. Згідно Виписного епікризу №13542, цієї ж лікарні - перебував на стаціонарному лікуванні з 09.10.23 по 21.11.23, перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №955 - з 21.11.23 по 05.02.24 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні гематалогії цієї ж лікарні. Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1784 з 05.02.24 по 13.03.24 був переведений в УДМСЦ ВВ с.Циблі для продовження реабілітації, де перебував на час подання позовної заяви до суду.

Отже, із наведеного встановлено, що позивач у спірний період з 20.01.2023 по 19.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

З метою позасудового врегулювання даного питання щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення позивачу, в його інтересах із адвокатським запитом було надіслано звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідь на який листом від 05.03.24 № 765/гз/529 було повідомлено, що з питань порушення права на належне грошове забезпечення ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 29.02.24 №244 у військовій частині НОМЕР_1 призначено службову перевірку з порушених питань, однак право на виплати продовжує порушуватись по сьогоднішній день.

Також відповідач листом №22/502 від 22.02.2024, вказав про те, що "після надходження відповідних наказів про внесення змін до наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану сержанту ОСОБА_1 буде нараховано та виплачено доплату додаткової винагороди, за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в умовах періоду дії воєнного стану".

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач набув право на отримання грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови № 168 за період перебування на лікуванні.

Докази нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою № 168, відсутні, відповідачем не надані.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу, збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням у відпустці за станом здоров`я.

Як наслідок, бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням у відпустці за станом здоров`я є протиправною, а зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу, збільшену до 100 000,00 грн додаткову винагороду з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням у відпустці за станом здоров`я відповідатиме меті належного поновлення прав позивача та слугуватиме досягненню того, щоб виниклий між сторонами спір було остаточно вирішено.

Також, з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у складі основних та додаткових складових (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія).

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплатити ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у зв`язку з пораненням, отриманим при захисті Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 18.05.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороди у зв`язку з пораненням, отриманим при захисті Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 18.05.2023.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати у встановленому чинним законодавством України порядку ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному обсязі з жовтня 2023 року, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі з жовтня 2023, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 03.11.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА