Справа № 140/36596/23
Суддя: Кривенда Олег Вікторович
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 жовтня 2025 року

м. Київ

Справа № 140/36596/23

Провадження № 11-345апп25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Кривенди О. В.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.

перевірила наявність підстав для прийняття до розгляду справи № 140/36596/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі - КНП «Турійський ЦПМСД») про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року і

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до КНП «Турійський ЦПМСД», у якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену в листі вих. № К4/03-8.23 від 07 грудня 2023 року, щодо формування листка непрацездатності за період проходження позивачем лікування за межами України з 09 по 28 травня, з 26 вересня по 15 жовтня, з 09 по 27 листопада 2023 року на підставі перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку медичних документів;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву щодо надання листка тимчасової непрацездатності у зв`язку з лікуванням за кордоном за період з 09 по 28 травня, з 26 вересня по 15 жовтня, з 09 по 27 листопада 2023 року.

Волинський окружний адміністративний суд ухвалою від 02 січня 2024 року відмовив у відкритті провадження у справі, вказавши, що заявлені позивачем вимоги не пов`язані із захистом його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а стосуються захисту приватних інтересів та підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року зазначену ухвалу від 02 січня 2024 року скасовано та справу № 140/36596/23 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 03 липня 2024 року позов задовольнив. Визнав протиправною відмову відповідача, викладену в листі від 07 грудня 2023 року вих. № К4/03-8.23? щодо формування листка непрацездатності ОСОБА_1 за періоди проходження лікування за кордоном з 09 по 28 травня, з 26 вересня по 15 жовтня, з 09 по 27 листопада 2023 року на підставі перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку медичних документів. Зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву щодо надання ОСОБА_1 листка тимчасової непрацездатності у зв`язку з лікуванням за кордоном за період з 09 по 28 травня, з 26 вересня по 15 жовтня, з 09 по 27 листопада 2023 року, з урахуванням висновків суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 140/36596/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою провадження у справі закрито. Суд роз`яснив позивачу, що справу за його позовом належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року за клопотанням позивача зазначену справу направлено Турійському районному суду Волинської області для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас ОСОБА_1 , не погодившись із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року про закриття провадження в адміністративній справі, оскаржив це судове рішення в касаційному порядку.

На думку касатора, суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, не врахував висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 26 жовтня 2023 року у справі № 461/3212/17 та від 24 липня 2024 року у справі № 910/700/23.

Не врахував апеляційний суд, мовить далі ОСОБА_1, і висновку Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата), викладеного у постанові від 02 серпня 2023 року у справі № 925/1741/21, що зумовило ухвалення помилкового рішення про закриття провадження в адміністративній справі.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 30 січня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 18 вересня 2025 року передав справу № 140/36596/23 на розгляд Великої Палати з підстав, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати, суд посилається на те, що ОСОБА_1 оскаржує судове рішення з підстави порушення правил предметної юрисдикції.

В ухвалі йдеться і про те, що суди першої та апеляційної інстанцій розглядають справи зазначеної категорії у порядку як адміністративного, так і цивільного судочинства, а тому саме на Велику Палату покладено обов`язок щодо визначення предметної юрисдикції цих спорів.

Наголошує суд і на тому, що передача цієї справи на розгляд Великої Палати необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Справа має принципове значення, оскільки йдеться про правове питання, яке потребує пояснення (визначення предметної юрисдикції спору, оскільки існують різні відмінні позиції), зустрічається у невизначеній кількості справ і не вирішувалося вищою судовою інстанцією.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши мотиви, наведені в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2025 року, Велика Палата дійшла висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, зважаючи на таке.

За частиною п`ятою статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Для віднесення справи до категорії справ, що містять виключну правову проблему, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, справа щонайменше повинна мати декілька з таких ознак:

- справу не може вирішити відповідний касаційний суд у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

- існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж самими сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;

- існують якісні критерії, зокрема: відсутність усталеної судової практики в застосуванні однієї і тієї ж норми права, у тому числі наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному; невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можна кваліфікувати як виключну правову проблему, у тому числі необхідність застосування аналогії права чи закону; встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому; наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку і вирішує передати її на розгляд Великої Палати як таку, що має виключну правову проблему, повинен обґрунтувати не тільки те, що є правова проблема, але й те, що вона є виключною (цьому покликані сприяти відповідні критерії). Констатація наявності певної правової проблеми без відповідного обґрунтування її виключності не означає наявності підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати та не зумовлює доцільності розгляду цієї справи.

Зі змісту ухвали про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати видно, що виключною правовою проблемою Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає те, що суди першої та апеляційної інстанцій за подібних правовідносин вирішують спори у порядку як адміністративного, так і цивільного судочинства.

На підтвердження наявності кількісних критеріїв суд посилається на рішення у трьох справах № 140/4978/24, № 140/4992/24, № 140/2944/24, позивачем у яких є ОСОБА_1 .

Водночас варто зауважити, що жодне з рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цих справах не переглядалося у касаційному порядку, а правовідносини у них не є подібними.

Так, у справі № 140/4978/24 ОСОБА_1 оскаржував відмову КНП «Турійський ЦПМСД» у видачі листка непрацездатності за певний період.

У справі № 140/4992/24 позивач просив визнати протиправними дії Національної служби здоров`я України та КНП «Турійський ЦПМСД» щодо припинення дії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу.

Предметом позову у справі № 140/2944/24 було оскарження ОСОБА_1 неправомірних, на його думку, дій Волинської обласної державної адміністрації та Управління охорони здоров`я цієї адміністрації щодо результатів розгляду скарги.

За таких обставин немає підстав для висновку про те, що справа, яка передається на розгляд Великої Палати, містить виключну правову проблему, зокрема існують кількісні та якісні критерії, що свідчать про її наявність, встановлені глибокі та довгострокові розходження у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами тощо.

Частиною шостою статті 346 КАС України визначено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:

1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;

2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;

3) Велика Палата вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Отже, конкретні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати у випадку оскарження учасником справи судового рішення з мотивів порушення правил предметної юрисдикції законодавець визначив у процесуальному законі. Справа може бути передана на розгляд Великої Палати на підставі частини шостої статті 346 КАС України лише за відсутності всіх трьох указаних у цій частині випадків. У разі наявності хоча б одного з них справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати.

Іншими словами, оскарження позивачем рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної юрисдикції не може бути безумовною підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати, оскільки для цього повинні бути дотримані всі умови, передбачені частиною шостою статті 346 КАС України.

Суд касаційної інстанції не звернув уваги на те, що позивач не обґрунтував порушення апеляційним судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах (пункт 2 частини шостої статті 346 КАС України).

Обґрунтовуючи передачу справи на розгляд Великої Палати з підстави, передбаченої частиною шостою статті 346 КАС України, суд послався на рішення суду касаційної інстанції у справах № 461/3212/17, № 910/700/23, № 910/700/23.

Проте у справі № 461/3212/17 оскаржувалися дії державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та ухвали цієї ради про припинення комунальних підприємств.

У справі № 910/700/23 предметом оскарження було рішення Житомирської обласної ради про припинення комунального некомерційного підприємства.

Спір у справі № 925/1741/21 стосувався оскарження рішення сільської ради про реорганізацію навчального закладу середньої освіти.

Не є прикладом порушення судом апеляційної інстанції правил предметної юрисдикції і постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 червня 2021 року у справі № 243/289/19, про яку також мовиться в ухвалі про передачу справи на розгляд Великої Палати.

Як видно з оскарженої ОСОБА_1 постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року, викладені у ній висновки щодо юрисдикційності спору узгоджуються з висновками, що містяться у згаданому рішенні суду касаційної інстанції.

Таким чином, зазначених вище умов передачі справи на розгляд Великої Палати, що передбачені частиною шостою статті 346 КАС України, не дотримано.

Велика Палата зауважує, що за відсутності різних правових позицій касаційних судів у справах з подібною підставою та предметом позову в подібних правовідносинах процесуальне законодавство надає всі можливості суду касаційної інстанції узгодити наявну практику в межах відповідної юрисдикції або ж заповнити її прогалини.

Ураховуючи викладене, Велика Палата дійшла висновку про відсутність підстав для передачі цієї справи на її розгляд.

Відповідно до частини шостої статті 347 КАС України якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 346, 347 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу № 140/36596/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. В. Кривенда

Судді: О. О. Банасько С. О. Погрібний

О. Л. Булейко Т. Г. Стрелець

І. А. Воробйова О. В. Ступак

О. А. Губська І. В. Ткач

І. В. Дашутін О. С. Ткачук

А. А. Ємець В. Ю. Уркевич

С. Ю. Мартєв Н. В. Шевцова

К. М. Пільков