Справа № 490/2842/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 490/2842/25

Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А. Дата і місце ухвалення: 05.05.2025р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 05 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2024 року №715, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 23 800,00 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 21 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків, а саме: надання суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, зазначення обставин, які були об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 05 травня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 05.05.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду та наявність поважних причин його пропуску, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням ОСОБА_1 на те, що він не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення №715 від 19.12.2024р. не отримував. Про існування вказаної постанови позивачу стало відомо лише 10.04.2025р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №77717287 від 04.04.2025р. в Центральному відділі ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що у період з 17.12.2024р. по 10.02.2025р. ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, у зв`язку з чим був об`єктивно позбавлений можливості звернутися до суду щодо оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №715 від 19.12.2024р. у строк, передбачений ч.2 ст.286 КАС України. Стверджує, ІНФОРМАЦІЯ_2 ним повідомлено про неможливість прибуття на розгляд справи у зв`язку з лікуванням, а тому відповідач повинен був перенести розгляд справи на іншу дату та повідомити про це особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, наведеним у ч.2 вказаної статті Кодексу, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наведені положення кореспондуються із приписами ч.3 ст.122 КАС України, згідно яких для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Законодавець визнав строк у десять днів достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Приписами статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Також, п.9 ч.4 ст.169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З аналізу вищевказаних правових нормам слідує, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний повернути позовну заяву або ж залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В обумовленому аспекті «день, коли особа дізналася про порушення свого права» - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Поняття «повинна була дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2024 року №715, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 стверджує, що у зв`язку з хворобою (про що ним у встановленому порядку було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_3 ) він не мав можливості взяти участь у розгляді 19.12.2024р. справи про адміністративне правопорушення. Копію спірної постанови він не отримував, а про її винесення відповідачем дізнався лише 10.04.2025р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №77717287 від 04.04.2025р. в Центральному відділі ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Суд першої інстанції не прийняв до уваги такі посилання позивача, зазначивши, що закінчивши лікування 10 лютого 2025 року позивач протягом 2-х місяців, достовірно знаючи про перебування справи про адміністративне правопорушення на розгляді в ТЦК, жодним чином не поцікавився ані результатами розгляду справи, ані рухом справи. За висновками суду, дії позивача, зокрема, його бездіяльність та байдужість до результату розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності після завершення стаціонарного лікування не можна розцінити як неможливість незнання про порушення своїх прав, у нього були відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З аналізу положень статей 123, 171 КАС України слідує, що питання дотримання позивачем строку звернення із позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.

Як слідує зі змісту ст.123 КАС України подання до суду позовної заяви з пропуском строку звернення до суду не є безумовною підставою для застосування наслідків такого пропуску у вигляді повернення такої позовної заяви або залишення її без розгляду. Відповідний строк може бути поновлений ухвалою суду за наявності поважних, документально підтверджених причин його пропуску. При цьому, обов`язок доведення існування таких причин покладено на позивача, тобто особу, яка звертається на суду.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011р. №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Водночас, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був обізнаний про те, що 19.12.2024р. буде розглядатися справа про притягнення його до відповідальності, про що поставив свій підпис у протоколі про адміністративне правопорушення №715 від 12.12.2024р.

Як стверджує апелянт, у визначені дату та час він не мав можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з перебуванням його у період з 17.12.2024р. по 10.02.2025р. на стаціонарному лікуванні КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, про що він повідомляв відповідача та просив перенести розгляд справи на іншу дату. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 проігноровано відповідне клопотання ОСОБА_1 та винесено спірну постанову.

Колегія суддів, передусім, зазначає, що в межах перегляду в апеляційному порядку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції суд не надає правову оцінку діям відповідача щодо розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за його відсутності.

У даному випадку з`ясуванню підлягає питання лише щодо дотримання ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови від 19.12.2024р.

Оскільки перебування ОСОБА_1 у період з 17.12.2024р. по 10.02.2025р. на стаціонарному лікуванні КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради підтверджено належними доказами, то колегія суддів доходить висновку, що у вказаний період він не оскаржував постанову відповідача з поважних причин.

При цьому, з 10.02.2025р., після закінчення лікування, позивач не вжив заходів щодо відкладної реалізації свого права на звернення до суду щодо оскарження, на його думку, незаконної постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що він не знав про існування постанови від 19 грудня 2024 року №715. Як правильно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 достеменно знав про перебування справи про адміністративне правопорушення на розгляді в ТЦК, однак жодним чином не поцікавився ані результатами розгляду справи, ані рухом справи.

У даному випадку позивач допустив байдужість до результату розгляду своєї ж справи після завершення стаціонарного лікування 10 лютого 2025 року, у нього були відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позов подано з пропуском строку звернення до суду, підстави для його поновлення відсутні, а тому позовна заява підлягає поверненню ОСОБА_1 на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 05 травня 2025 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 05 травня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук