Справа № 522/20581/25
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/20581/25

Провадження № 2-а/522/476/25

28 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

при секретарі судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянув у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження

ВСТАНОВИВ:

11.09.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження.

ОСОБА_1 , громадянин Нігерії, подав адміністративний позов проти Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, вимагаючи визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження, а також скасувати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП. Позивач обґрунтовує позов тим, що Міграційна служба порушила принцип non-refoulement (заборони висилки), оскільки оскаржувані рішення були прийняті в день його особистого звернення із заявою про надання захисту (статусу біженця або додаткового захисту) 03.09.2025 року. Позивач наголошує, що факт подання такої заяви повинен був автоматично зупинити будь-які процедури примусового видворення чи притягнення до адміністративної відповідальності до остаточного розгляду питання по суті, що підтверджується міжнародним правом (Женевська конвенція 1951 року, Європейська конвенція з прав людини) та практикою ЄСПЛ. Крім того, Позивач стверджує, що в його країні походження, Нігерії, існують об`єктивні обставини, зокрема збройний конфлікт, загальнопоширене насильство та терористичні загрози, які створюють реальний ризик для його життя та безпеки, що підтверджується міжнародними доповідями (UNHCR, Amnesty International) та відповідає критеріям для надання додаткового захисту, навіть без доведення індивідуального переслідування. Таким чином, ГУ ДМС діяло поза межами своїх повноважень та всупереч законодавству, проігнорувавши як його законне право на звернення за захистом, так і встановлену державою Україна наявність серйозної загрози, що виключає примусове повернення..

Ухвалою суду від 15.09.2025 року вирішено провадження у справі відкрити та призначити до судового розгляду по суті.

30.10.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Головне управління ДМС в Одеській області (ГУ ДМС) заперечувало проти задоволення позову у зв`язку з тим, що його рішення про примусове повернення та накладення адміністративного стягнення були прийняті у відповідності до норм чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, з дотриманням принципу законності та пропорційності. Відповідач встановив, що Позивач, який перебував в Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання через навчання, втратив законні підстави для перебування після того, як ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області скасувало його посвідку 27.11.2023 року на підставі листа про відрахування з університету. Таким чином, станом на 03.09.2025 року Позивач перебував на території України незаконно та вважається нелегальним мігрантом відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки перевищив встановлений строк перебування більш як на 30 днів та ухилявся від виїзду. У зв`язку з цим, 03.09.2025 року Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП зі сплатою штрафу, що, на думку Відповідача, свідчить про усвідомлення ним вчиненого порушення. Щодо головного аргументу Позивача про порушення принципу non-refoulement, ГУ ДМС зазначає, що Позивач не перебуває на обліку в управлінні з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції, а його заява про захист не призвела до видачі довідки про звернення за захистом в Україні, яка є необхідним процесуальним кроком, передбаченим наказом МВС № 649. Відсутність цієї довідки, на думку Відповідача, підтверджує, що Позивач формально не набув статусу особи, на яку поширюється дія Закону «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», що виключало б застосування примусового повернення згідно зі статтею 26 Закону № 3773-VІ.

24.10.2025 року від позивача надійшли письмові пояснення.

У судове засідання призначене на 03.11.2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , легально прибув до України 25.08.2021 року та 12.11.2021 року був документований посвідкою на тимчасове проживання на підставі навчання, термін дії якої спливав 31.08.2025 року. Однак, 27.11.2023 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняло рішення про скасування цієї посвідки, посилаючись на надходження листа від Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» про відрахування Позивача зі складу студентів, що, згідно з позицією ГУ ДМС, позбавило його законних підстав для подальшого перебування в Україні.

03.09.2025 року Позивача було виявлено співробітниками ГУ ДМС в Одеській області та запрошено до приміщення управління, де встановлено його незаконне перебування на території України, оскільки він перевищив встановлений строк більш як на 30 днів.

03.09.2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 012273 та винесено постанову серії ПН МОД № 012371, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (перевищення іноземцем встановленого строку перебування більш як на 30 днів), та накладено штраф у розмірі 3400 грн. Того ж дня Позивач здійснив сплату штрафу.

ГУ ДМС в Одеській області прийняло рішення № 019239 про примусове повернення Позивача до країни походження або третьої країни, зобов`язавши його залишити територію України у строк до 02.10.2025 року.

Згідно квитанції до платіжної інструкції від 03.09.2025 позивач сплатив накладене на нього адміністративне стягнення.

При цьому судом встановлено, що станом на 24.09.2025 року Позивач не перебував на обліку в управлінні з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області, що, на думку Відповідача, підтверджується відсутністю у Позивача довідки про звернення за захистом в Україні (згідно з Наказом МВС № 649), і виключає застосування до нього заборони на примусове повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Статтею 26 Конституції України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Позивач із заявою для добровільного повернення до країни походження або третьої країни до ГУ ДМС в Одеській області не звертався.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України.

Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

ГУ ДМС в Одеській області 03.09.2025 прийнято рішення № 019239 про примусове повернення до країни походження або третьої країни позивача та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 02.10.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Згідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

З метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 03.09.2025 № 019239 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п. 3.2 Розділу ІІІ Наказу МВС № 649 від 07.09.2011 «Про затвердження Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» зазначено наступне «У день отримання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає заявникові під підпис у журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні (додаток 4) довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до зазначеного журналу. Довідка видається строком на один місяць».

Відповідно до отриманої відповіді (вх. № 5100.5.1/19648-25 від 24.09.2025) на службову записку щодо отримання інформації (вих. № 5100.8/19569-25 від 23.09.2025) відносно громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що позивач на обліку в управлінні з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області - не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються відсутністю у позивача довідки про звернення за захистом в Україні.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відповідно д ост. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що дії ГУ ДМС були вчинені на підставі та у спосіб, передбачений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки Позивач фактично перебував у статусі нелегального мігранта. Аргументи Позивача щодо порушення принципу non-refoulement та ситуації в Нігерії не можуть бути прийняті судом для скасування рішень ГУ ДМС, оскільки Позивач не довів набуття належного процесуального статусу (отримання довідки шукача захисту) до моменту прийняття оскаржуваних рішень, що виключило б застосування до нього заходів примусу.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 250, 268-271, 288 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Науменко А.В.

03.11.25