Справа № 340/1581/25
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 340/1581/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 року (суддя Черниш О.А., м. Кропивницький, повний текст рішення виготовлено 13.06.2025 року) у адміністративній справі №340/1581/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправним та скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути заяву щодо призначення пенсі за віком, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії відповідача №53 від 04.09.2024 року; зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву від 27.08.2024 року щодо призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 27.08.2024 року звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішенням від 04.09.2024 року №53 їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу; страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки, 05 місяців 16 днів; до страхового стажу не зараховано період згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 25.04.1985 року по 01.08.1995 року запис про звільнення завірено печаткою УРСР, відсутня інформація про реорганізацію (перейменування) підприємства; згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 з 15.08.1998 року по 02.04.1985 року в колгоспі ім. Шевченка, оскільки стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року підтверджується інформацією про трудову участь в громадському господарстві із зазначенням встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі в ньому.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга непідлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.08.2024 року зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та проживає у м. Києві. У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яке 04.09.2024 року прийняло рішення №53, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (31 рік); страховий стаж становить 22 роки 5 місяців 16 днів; до страхового стажу не враховано період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 з 15.08.1983 року по 02.04.1985 року в колгоспі ім. Шевченка, оскільки стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року підтверджується інформацією про трудову участь в громадському господарстві із зазначенням встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у ньому; до страхового стажу не враховано період трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 25.04.1985 року по 01.08.1995 року, оскільки запис про звільнення завірено печаткою УРСР, відсутня інформація про реорганізацію (перейменування) підприємства. Суд врахував, що згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 02.04.1985 року ОСОБА_1 прийнята в члени колгоспу ім. Шевченка на посаду ветфельдшера на підставі рішення правління колгоспу від 15.08.1983 року; звільнена з членів колгоспу за власним бажанням на підставі рішення правління колгоспу від 06.02.1985 року. У 1983 році вона не виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві (240 трудоднів) через неповний рік роботи, а у 1984 році перебувала в декретній відпустці у зв`язку з народженням дитини, про що свідчать записи у відповідних розділах трудової книжки. Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.04.1985 року ОСОБА_1 25.04.1985 року прийнята на роботу в радгосп «Україна» ветлікарем відділення №3, з 01.10.1991 року переведена ветлікарем ІІ категорії, з 11.11.1993 року переведена робітницею в тракторно-польову бригаду №3, а 01.08.1995 року звільнена на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку з переведенням у Нововодянську сільраду. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався частинами 1, 2, 4 ст.24, частинами 1, 2 ст.26, частинами 1, 3 ст.44, частинами 1, 5 ст.45, п.14-6 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; пунктами 1.1, 1.5, 1.7, 1.8, 2.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.6, 4.7, 4.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1; частинами 1, 2, 3 ст.56, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами 1, 2, 3, 11, 17, 23, 24 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; пунктами 1, 2, 5, 6, 8 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР №310 від 21.04.1975 року «Про трудові книжки колгоспників»; пунктами 2.4, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58; постановою Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» та прийшов до висновку про те, що період роботи/членства ОСОБА_1 у колгоспі ім. Шевченка з 15.08.1983 року по 06.02.1985 року з метою врахування його до страхового стажу для призначення пенсії підтверджується поданою нею трудовою книжкою колгоспника. Ця книжка була заведена після звільнення ОСОБА_1 з членів колгоспу. У ній містяться відомості про прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі, про виконувану роботу, про виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Період роботи ОСОБА_1 у радгоспі «Україна» з 25.04.1985 року по 01.08.1995 року також підтверджується поданою нею трудовою книжкою. Записи про прийняття позивачки на роботу та її звільнення внесені з посиланням на відповідні накази, які пов`язані між собою хронологічно, що дозволяє з`ясувати тривалість періодів роботи, що включаються до страхового стажу. Недотримання роботодавцем порядку ведення трудової книжки (як-то: оформлення трудової книжки колгоспника вже після звільнення; засвідчення запису про звільнення у трудовій книжці печаткою колишньої УРСР) не може ставитися в провину особі та позбавляти її права на соціальний захист. Суд врахував, що ОСОБА_1 на час звернення за призначенням пенсії досягла віку 60 років, заявляла про понад 33 роки страхового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26, 14-6 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.08.2024 року зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та проживає у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 27.8.2024 року №3005-.

Встановлено, що 27.0.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Встановлено, що за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 04.09.2024 року було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та рішенням №53 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (31 рік), передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки, 05 місяців, 16 днів; до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 з 15.08.1983 року по 02.04.1985 року в колгоспі ім. Шевченка, оскільки стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року підтверджується інформацією про трудову участь в громадському господарстві із зазначенням встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у ньому; період трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 25.04.1985 року по 01.08.1995 року, оскільки запис про звільнення завірено печаткою УРСР, відсутня інформація про реорганізацію (перейменування) підприємства.

Встановлено, що згідно диплому серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 з 1979 року по 1983 року навчалася в Ісаєвському зооветеринарному технікумі за спеціальністю «ветеринарія» та одержала кваліфікацію ветеринарного фельдшера.

Встановлено, що згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , яка заведена 02.04.1985 року колгоспом ім. Шевченка, с. Троїцьке Любашівського району Одеської області Української РСР, ОСОБА_1 прийнята в члени колгоспу ім. Шевченка на посаду ветфельдшера на підставі рішення правління колгоспу від 15.08.1983 року, звільнена з членів колгоспу за власним бажанням на підставі рішення правління колгоспу від 06.02.1985 року. У 1983 році вона не виконала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві (240 трудоднів) через неповний рік роботи, а у 1984 році перебувала в декретній відпустці у зв`язку з народженням дитини, про що свідчать записи у відповідних розділах трудової книжки.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 26.04.1985 року радгоспом «Україна», с. Нововодяне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області Української РСР, ОСОБА_1 25.04.1985 року прийнята на роботу в радгосп «Україна» ветлікарем відділення №3, з 01.10.1991 року переведена ветлікарем ІІ категорії, з 11.11.1993 року переведена робітницею в тракторно-польову бригаду №3, а 01.08.1995 року звільнена на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку з переведенням у Нововодянську сільраду.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.24, частин 1, 2 ст.26, частин 1, 5 ст.45, п. Пунктом 14-6 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається: за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до п.1., 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року №1566/11846 внутрішньо переміщені особи (крім осіб, зазначених в абзаці двадцять четвертому пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509) подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.56, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. До стажу роботи зараховується також: ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 6, 8 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР №310 від 21.04.1975 року «Про трудові книжки колгоспників», трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на усіх членів колгоспів з моменту прийняття їх у члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Усі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Трудові книжки зберігаються у правлінні колгоспу, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що період роботи/членства ОСОБА_1 у колгоспі ім. Шевченка з 15.08.1983 року по 06.02.1985 року підтверджується поданою нею трудовою книжкою колгоспника, в якій містяться відомості про прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі, про виконувану роботу, про виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Період роботи позивачки у радгоспі «Україна» з 25.04.1985 року по 01.08.1995 року також підтверджується поданою нею трудовою книжкою. Записи про прийняття ОСОБА_1 на роботу та її звільнення внесені з посиланням на відповідні накази; будь-які виправлення у цих записах в трудових книжках відсутні. Недотримання роботодавцем порядку ведення трудової книжки (як-то: оформлення трудової книжки колгоспника вже після звільнення; засвідчення запису про звільнення у трудовій книжці печаткою колишньої УРСР) не може ставитися в провину особі та позбавляти її права на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 року у адміністративній справі №340/1581/25 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова