Справа № 520/22913/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року № 520/22913/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 01.02.2024 року № 0-2030- UA0028556.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.06.2025 року № 0-2030- UA0028556.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 01.02.2024 року № 0-2030- UA0028556.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.06.2025 року № 0-2030- UA0028556.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню, оскільки нежитлові будівлі використовує безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що прийняті рішення правомірні, а позовні вимоги позивача є безпідставними. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основними видами економічної діяльності визначено виробництво інших готових металевих виробів (код КВЕД 25.99), оброблення металів та нанесення покриття на метали (код КВЕД 25.61), механічне оброблення металевих виробів (код КВЕД 25.62), виробництво підіймального та вантажно-розвантажувального устаткування (код КВЕД 28.22), виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення (код КВЕД 28.99), виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі, (код КВЕД 31.01) інші будівельно-монтажні роботи (код КВЕД 43.29).

Для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції) позивачем використовуються виробничі будинки літ. «БЛ-2» загальною площею 277,4 кв.м. та літ. «Ю-2» загальною площею 288 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебуває: нежитлова будівля літ «Ю-2»загальною площею 288 кв.м, нежитлова будівля літ «БЛ-2»загальною площею 277,4 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , за номерами 101 та 101.

18.06.2025 року до електронного кабінету платника податків від ГУ ДПС у Харківській області надійшли податкові повідомлення рішення від 01.02.2024 року №0-2030-UA0028556 та від 12.06.2025 року №0-2030-UA0028556, якими для позивача визначено суму податкового зобов`язання за 2022 рік 3120 грн. та за 2024 рік 5112 грн. у якості податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 288 кв.м.

18.07.2025 року до електронного кабінету платника податків від ГУ ДПС у Харківській області надійшли податкові повідомлення рішення від 01.02.2024 року №0-2030-UA0028556 та від 12.06.2025 року №0-2030-UA0028556, якими для позивача визначено суму податкового зобов`язання за 2022 рік 1574,08 грн. та за 2024 рік 2579,08 грн. у якості податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 145,30 кв.м.

Позивач, вважаючи прийняті владним суб`єктом податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що порушують його права, звернувся за їхнім захистом до суду.

Вирішуючи спір по суті правовідносин суд, зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пункту 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Пунктом 8.3 статті 8 ПК України визначено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Відповідно до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 261 ПК України).

Відповідно до положень п.п. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями ст. 265 Податкового кодексу України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

У відповідності до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Таким чином податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно, а платником такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 12.3. статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Рішенням Харківської міської ради Харківської області від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», зі змінами, ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості у м. Харкові на 2017 рік та наступні роки встановлено у таких розмірах: - будівлі готельні - 1 відсоток; - будівлі офісні - 1 відсоток; - будівлі торговельні - 1 відсоток; - гаражі - 0,1 відсотка; - будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; - господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; - інші будівлі - 0,1 відсотка.

До об`єктів нежитлової нерухомості, органом місцевого самоврядування встановлено податок у розмірі 0,1 відсотка від мінімальної заробітної плати, встановленої законом до відповідного податкового періоду за 1 кв. метр.

Крім того, підпункт «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно правового висновку, сформованого у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 визначено, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами 101 та 101 станом на 01.01.2022 року та дотепер містяться технічні паспорти на виробничі будинки: виробничий будинок, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні.

Позивачем вказані виробничі будинки літ. «БЛ-2» загальною площею 277,4 кв.м. та літ. «Ю-2» загальною площею 288 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Використовуються для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції), отже не являються об`єктом оподаткування.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 01.02.2024 року № 0-2030- UA0028556, від 12.06.2025 року № 0-2030- UA0028556, від 01.02.2024 року № 0-2030- UA0028556 та від 12.06.2025 року № 0-2030- UA0028556 є такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 01.02.2024 року № 0-2030- UA0028556.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.06.2025 року № 0-2030- UA0028556.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 01.02.2024 року № 0-2030- UA0028556.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.06.2025 року № 0-2030- UA0028556.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.