Справа № 440/6866/25
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/6866/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині ненадання ОСОБА_1 відповідного часу для відпочинку в кількості 82 (вісімдесят два) дні пропорційно дням виконання службових обов`язків у вихідні дні під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за ненадання відповідного часу для відпочинку в кількості 82 (вісімдесят два) дні пропорційно дням виконання службових обов`язків у вихідні дні за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у розмірі середньомісячного грошового забезпечення станом на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (01.05.2025).

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач у період з 05.01.2023 по 01.05.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та під час проходження служби направлявся у відрядження для участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також на полігон в район відновлення військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вказував, що за час участі у вказаних заходах виконував службові обов`язки у вихідні дні, однак перед виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не було вирішено питання надання днів відпочинку за виконання службових обов`язків у вихідні дні, що є порушенням права на відпочинок.

Позивач наголошував, що військова частина НОМЕР_1 була зобов`язана надати відповідний час для відпочинку у кількості 82 дні на підставі та на виконання частин 4, 6 статті 10 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 3 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України від 19.01.2016 №27 "Про затвердження Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їх сімей, працівників Збройних Сил України".

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі /а.с. 33-34/. Вказував, що системний аналіз Статуту Збройних Сил України, Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, затверджену наказом Міністерства оборони України від 19.01.2016 №27, дає підстави вважати, що військовослужбовцям, які виконують службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні у межах пункту дислокації військової частини, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня, а у випадку виконання ним службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, військовослужбовцю надається відповідний час (інший день) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.

Представник Військової частини НОМЕР_1 звертав увагу суду, що наведеними нормами не передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації за невикористані вихідні, святкові та не робочі дні, у які той чи інший військовослужбовець виконував обов`язки військової служби. Вказане твердження узгоджується з приписами п. 7 розділу І Порядку № 260, згідно з яким за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується. Представник відповідача також наголошував, що стаття 72 КЗпП на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки питання оплати праці врегульоване спеціальними нормами, які не передбачають компенсації за виконання військових обов`язків понад встановлений службовий час.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/6866/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.09.2025 (дата формування в системі "Електронний Суд" 06.09.2025) до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву /а.с. 40-41/, в якій позивач зазначав, що невиконання військовими частинами покладених на них Міністерством оборони України обов`язків щодо обліку, узагальнення виконання військовослужбовцями службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні з подальшим наданням відповідного часу для відпочинку не може бути підставою для порушення права як громадянина України, який став до лав Збройних Сил України на захист держави, на відпочинок, закріпленого нормами матеріального права.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву - задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву по справі №440/6866/25. Поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк подання відзиву. Прийнято до розгляду відзив Військової частини НОМЕР_1 у справі №440/6866/25.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у задоволенні клопотання позивача про направлення справи до Верховного Суду як зразкової відмовлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 №2, майора ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від "28" грудня 2022 року №508 на посаду начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , з "05" січня 2023 року вирішено зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення за місцем розташування НОМЕР_3 запасної батареї АДРЕСА_1 з сніданку "06" січня 2023 року, вважати таким, що з "05" січня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 4510 гривень на місяць, шпк "МАЙОР" /а.с. 13/.

З 23.04.2024 по 31.04.2024 позивач перебував у районі відновлення військової частини у АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.04.2024 №116, письмовими поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві та не заперечується відповідачем.

З 01.05.2024 по 26.06.2024 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_3 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №124 від 01.05.2024, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2025 №4784/Д6/5090 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України /а.с. 16/.

З 28.06.2024 по 09.09.2024 позивач перебував у районі виконання бойових завдань ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.06.2024 №182 /а.с. 17 зворотній бік/ та витягом із наказу командира командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.09.2024 №257 /а.с .18/.

З 23.09.2024 по 23.10.2024 позивач перебував на військовій службі та виконував бойові обов`язки в районі зосередження за тимчасовим місцем розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2024 №271 /а.с. 19 зворотній бік/ та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.10.2024 №301 /а.с. 20 зворотній бік/.

З 23.10.2024 по 28.10.2024 позивач перебував у районі зосередження за тимчасовим місцем розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_5 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.10.2024 №301 /а.с. 20/ та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2024 №306 /а.с. 20 зворотній бік/.

З 02.11.2024 по 18.12.2024 позивач був залучений до складу сил та засобів ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі виконання бойових завдань, а також був залучений до складу сил та засобі ТГр "Покровськ" ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі виконання бойових завдань, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.11.2024 №311 /а.с. 21 зворотній бік/, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.12.2024 №342 /а.с. 22/, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.12.2024 №359 /а.с. 22 зворотній бік/.

З 06.01.2025 по 13.03.2025 позивач був залучений до складу сил та засобів ТГр " ІНФОРМАЦІЯ_5 " ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки із оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі виконання бойових (спеціальних) завдань, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2025 №6 /а.с. 23/ та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.03.2025 №72 /а.с. 23 зворотній бік/.

За вищезазначені періоди позивач виконував службові обов`язки у вихідні дні, а саме з: 27-28 квітня 2024 року, 04-05 травня 2024 року, 11-12 травня 2024 року, 18-19 травня 2024 року, 25-26 травня 2024 року, 01-02 червня 2024 року, 08-09 червня 2024 року, 15-16 червня 2024 року, 22-23 червня 2024 року, 29-30 червня 2024 року, 06-07 липня 2024 року, 13-14 липня 2024 року, 20-21 липня 2024 року, 27-28 липня 2024 року, 03-04 серпня 2024 року, 10-11 серпня 2024 року, 17-18 серпня 2024 року, 24-25 серпня 2024 року, 31 серпня 2024 року, 01 вересня 2024 року, 07-08 вересня 2024 року, 28-29 вересня 2024 року, 05-06 жовтня 2024 року, 12-13 жовтня 2024 року, 19-20 жовтня 2024 року, 26-27 жовтня 2024 року, 02-03 листопада 2024 року, 09-10 листопада 2024 року, 16-17 листопада 2024 року, 23-24 листопада 2024 року, 30 листопада 2024 року, 01 грудня 2024 року, 07-08 грудня 2024 року, 14-15 грудня 2024 року, 11-12 січня 2025 року, 18-19 січня 2025 року, 25-26 січня 2025 року, 01-02 лютого 2025 року, 08-09 лютого 2025 року, 15-16 лютого 2025 року, 22-23 лютого 2025 року, 01-02 березня 2025 року, 08-09 березня 2025 року - у загальному розмірі 82 дні, що підтверджується письмовими поясненнями позивача, наявними доказами в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2025 №90, майора ОСОБА_1 , заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 26 березня 2025 року №229 на посаду офіцера резерву 67 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , вирішено вважати таким, що з 31 березня 2025 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 5780 гривень /а.с. 14/.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.05.2025 №121, майора ОСОБА_1 , офіцера резерву 67 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 28 квітня 2025 року №330 на посаду начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_6 , вирішено вважати таким, що з 01 травня 2025 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби. З 01 травня вирішено виключити зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення в районі розташування 67 запасної роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 з сніданку з 02 травня 2025 року /а.с. 14/.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині ненадання відповідного часу для відпочинку в кількості 82 (вісімдесят два) дні пропорційно дням виконання службових обов`язків у вихідні дні під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , звернувся до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно із статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Приписами статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 1, 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно із частинами 4, 6 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" для військовослужбовців встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігор. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня. Військовослужбовцям строкової військової служби, курсантам (слухачам) вищих військових навчальних закладів при виконанні обов`язків військової служби у зазначені дні час відпочинку встановлюється відповідним командиром (начальником).

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз вищезазначених норм права дозволяє дійти висновку, що основним законом, що регулює відносини військовослужбовців під час проходження служби у Збройних Силах України є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ. Цим нормативно-правовим актом не передбачено виплати компенсації за невикористані дні за виконання службових обов`язків у вихідні дні.

07.06.2018 Міністерством оборони України видано наказ №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Пунктом 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, передбачено, що за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Суд вказує, що наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 грошової компенсації за вихідні дні, які не використано під час виконання службових обов`язків, не передбачено.

Розділом XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, визначено складові грошового забезпечення, яке виплачується військовослужбовцю у разі його звільнення з військової служби.

Дослідивши зміст вищезазначеного розділу, суд вказує, що вказаними нормами також не передбачено виплату військовослужбовцю компенсації невикористаних днів відпочинку за службу понад установлений службовий час у вихідні дні.

Крім того, слід врахувати, що згідно із положеннями пункту 3 розділу II Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19.01.2016 №27, в умовах особливого періоду на військові частини додатково покладаються, зокрема, завдання із надання військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, відповідного часу (іншого дня) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 №105, відрядження - направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в інший населений пункт для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).

Пунктом 8 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 №105, передбачено, що на військовослужбовця, який перебуває у відрядженні, поширюється розпорядок дня (режим робочого часу) того органу військового управління, військової частини, установи, організації, підприємства, до якого він відряджений. Замість днів відпочинку, не використаних за час відрядження, інші дні відпочинку після повернення з відрядження не надаються.

Отже, системний аналіз вказаних приписів законодавства дає підстави для висновку, що військовослужбовцям, які виконують службові обов`язки у вихідні дні у межах пункту дислокації військової частини, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня, а у випадку виконання ним службових обов`язків у вихідні дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, військовослужбовцю надається відповідний час (інший день) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.

При цьому, наведеними нормами не передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації за невикористані вихідні дні, у які той чи інший військовослужбовець виконував обов`язки військової служби.

Таким чином, ані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ані іншим нормативно-правовим актом не передбачено грошової компенсації за вихідні дні, які не використані під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та в районах відновлення військової частини.

Суд також зазначає, що норми Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки питання оплати праці врегульовано спеціальними нормами, які не передбачають компенсації за виконання військових обов`язків понад встановлений службовий час. Норми Кодексу законів про працю могли б бути застосовані, як субсидіарні, в разі не врегулювання спірного питання спеціальними нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 803/1755/16.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що розгляд даної справи необхідно здійснювати через призму порушеного права ОСОБА_1 на відпочинок, адже даний спір стосується саме отримання компенсації, а не днів відпочинку.

Не є юридично спроможним також ототожнення позивачем понять «днів відпочинку» із «відпусткою», оскільки умови за яких військовослужбовець набуває права на отримання дня відпочинку та/або відпустки є різними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час у вихідні дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується, а тому, як наслідок, грошова компенсація за вихідні дні, які не використані під час виконання службових обов`язків під час проходження військової служби не передбачена.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол