Справа № 589/5861/24
Суддя: Курбанова А. Р.
Дата ухвалення: 2025-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/5861/24
Провадження № 2-а/589/131/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Курбанової А.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Ковальової А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №5328 від 03.12.2024р. про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

16.12.2024 року представник позивача Карпенко Д.В. від імені ОСОБА_1 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною, скасування постанови №5328 від 03 грудня 2024 року, яка винесена тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення та накладено штраф в сумі 17000 грн, а також про закриття провадження у справі.

Позов обґрунтований доводами про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема ст.ст. 249, 277-2, 268, 283 КУпАП, які визначають порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності. Представник зазначив, що позивач, 29.11.2024р., рухаючись на своєму авто, був зупинений представниками Національної поліції на блок-пості, які посадили його в службове авто та відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення. 03.12.2024р. позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи намір взяти участь у розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, однак невстановлена особа у військовій формі показала ОСОБА_1 підписану постанову, після чого його попросили залишити приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . Представник зазначив, що позивач не отримував жодної повістки про необхідність з`явитись 16.11.2024р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 та був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду своєї справи про адміністративне правопорушення, оскільки жодного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього не проводилось. Крім того, зазначив, що у постанові невірно встановлені фактичні обставини справи, а саме відсутні номер та дата повістки, за якою ОСОБА_1 був зобов`язаний з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відтак, вважає, що має місце відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

31.07.2025р. від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що проставлення 16.11.2024р. у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою місця його фактичного проживання (згідно з даними, які наявні в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів) є належним підтвердженням оповіщення про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Зазначив, що ОСОБА_1 повинен був з`явитися 16.11.2024р. до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних, або не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Під час складання протоколу позивач пояснень щодо поважних причин неявки за викликом, передбачених законодавством, не зазначив. Таким чином, ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився за повісткою, що свідчить про вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена чинним законодавством, тому у відповідача були достатні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач та представник позивача в судове засідання, будучі належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, не з`явились, заяв, клопотань не надавали.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що не визнає позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві. У задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі та наполягав на розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до повістки № 952352 від 01.11.2024р. ОСОБА_1 викликано на 14 год. 00 хв. 16.11.2024р. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.116, зворот/.

Відповідна повістка 01.11.2024р. була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за адресою зареєстрованого місця проживання позивача: АДРЕСА_1 , що підтверджується описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення №995 /а.с.117, 116/ та повернулася на адресу відправника 18.11.2024р. з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.115, зворот/. При цьому вказана відмітка була проставлена 18.11.2024р.

В подальшому, 29.11.2024р. старшим солдатом ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 5328 /а.с.114/, згідно з яким останньому ставилося у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за наступних обставин: військовозобов`язаний ОСОБА_1 згідно з отриманою повісткою повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 16.11.2024 року о 14 год. 00 хв. Згідно зі зверненням Е46614 від 21.11.2024 року в зазначену дату та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки не повідомляв, чим порушив ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Крім того, із протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, які перелічені в протоколі, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.12.2024р. о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності від надання пояснень в протоколі про адміністративне правопорушення №5328 від 29.11.2024р. відмовилась. Разом з тим, зазначено, що до протоколу додається електронне звернення, конверт, повістка №952352 від 01.11.2024р., копія паспорту ОСОБА_1 . Копія протоколу вручена позивачу, про що свідчить його підпис у протоколі /а.с. 114, зворот/. Під час складання протоколу була здійснена відеофіксація (відеозапис долучений до матеріалів відзиву), відповідно до якої в присутності позивача ОСОБА_1 було відкрито поштовий конверт, в якому містилась повістка № НОМЕР_1 . В свою чергу, ОСОБА_1 усно пояснив причину неявки тим, що ця повістка йому «не приходила».

03.12.2024р. тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №5328 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. /а.с.6, 118 (зворот-119)/.

З постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 згідно з отриманою повісткою повинен був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 16.11.2024р., але в зазначену дату та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки не повідомляв, чим порушив ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно з електронним зверненням Е46614 від 21.11.2024 року до Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області №4/6881 від 25.09.2024 року щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколів про адміністративне правопорушення 29.11.2024р. гр. ОСОБА_1 , 1996 р.н., прибув у супроводі представника поліції.

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення №5328 від 03.12.2024р. неправомірною, передусім, з підстав того, що повістку, відповідно до якої він був зобов`язаний з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не отримував, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Зважаючи на позиції сторін у справі, суд вважає за необхідне, передусім, зупинитися на наступному.

Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких, є обов`язком суб`єкта владних повноважень, згідно зі ст. 19 Конституції України.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП.

За приписами ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до норми ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у порушенні якої позивача визнано винним оскаржуваною ним постановою, передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, крім іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 р., далі - (Порядок № 560) належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі вручення повістки є, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися, в тому числі, шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документи від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресоюзадекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Із досліджених судом документів, поданих сторонами, встановлено, що позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , яке збігається з адресою, яку представник вказав у позові як актуальну для позивача.

Відповідно до положень Порядку №560 на ім`я ОСОБА_1 16.11.2024 року було сформовано повістку №952352 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією. Дана повістка була направлена позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за №995 на адресу його зареєстрованого місця проживання у встановленому законом порядку.

Доводячи обставину повідомлення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 16.11.2024 для уточнення даних, відповідачем до суду подано копію конверта з повісткою, який повернувся до відправника 18.11.2024р з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.115, зворот/.

Таким чином, у розумінні п.41 Порядку № 560 ОСОБА_1 вважається таким, що був належним чином оповіщений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак за викликом не прибув, причини неприбуття ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином виконало вимоги Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 щодо утворення, надсилання повістки про необхідність явки ОСОБА_1 до ТЦК на певну дату та час.

Разом з тим, з наведеного вище вбачається, що у порушення вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом у встановлений в повістці і законом строк, про поважність причин свого неприбуття ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив. На думку суду, вказана поведінка позивача свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи позову про порушення права позивача на захист, у зв`язку з недотриманням відповідачем норм ст.268 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та щодо завчасного повідомлення про розгляд справи суд оцінює критично, оскільки такі спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення №5328 від 29.11.2024р., з якого вбачається, що 29.11.2024р. ОСОБА_1 під підпис були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також під підпис своєчасно сповіщено про місце і час розгляду його справи, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП дозволяло здійснити розгляд справи без його присутності.

Крім того, суд не приймає до уваги доводів позову щодо незаконності дій працівників Національної поліції, які на законність рішення суб`єкта владних повноважень, яким винесено оскаржувану постанову, не впливають, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Решта доводів позову судом також не враховується, оскільки стороною позивача жодним чином не доведено, яким чином наявність вказаних недоліків впливає на правомірність відповідного рішення та може слугувати причиною для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі №500/26/22.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , який вважається таким, що отримав в розумінні Порядку №560 повістку про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не з`явився у зазначені у ній місце та час без поважних причин в умовах особливого періоду, чим порушив ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена правомірно, повноважним на те органом (посадовою особою), яким були всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини справи, на підставі належних та допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Приймаючи оскаржувану постанову №5328 від 03.12.2024р. т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 діяв у межах, наданих йому повноважень, та у спосіб, передбачений законом, жодних порушень законодавства не допустив.

Враховуючи викладене, постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 про накладення адміністративного стягнення №5328 від 03.12.2024р. підлягає залишенню без змін, як правомірна та обґрунтована, а адміністративний позов ОСОБА_1 - без задоволення.

У зв`язку з відмовою в позові, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.77, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Залишити постанову №5328 від 03 грудня 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення - без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 - без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення (підписання) рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 272 КАС України.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова