Справа № 640/3905/20
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 640/3905/20

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖХЛАДОСЕРВІС" до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кларіті Форм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Венчур Груп», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтажхладосервіс» (далі - позивач), звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Кларіті Форм», товариство з обмеженою відповідальністю «Венчур Груп», в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.11.2019 №0101 та № 0101.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки акту перевірки щодо нереальності господарських операцій, які мали місце між позивачем та ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп», спростовуються змістом господарських операцій, оскільки позивачем отримані відповідні товари/послуги, господарські операції оформлені належним чином та підтверджуються первинними документами, які надавалися податковому органу. Також вказано, що під час перевірки податковий орган не надав аналізу змісту господарських операцій, їх суті, ділової мети у відносинах із зазначеними контрагентами, а відтак податкові повідомлення-рішення від 05.11.2019 №0101 та № 0101 є протиправними та підлягають скасуванню.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечував проти його задоволення, оскільки за результатами проведеної перевірки посадовими особами складено акт №38/26-15-05-01-01/3210607 від 01.10.2019, в якому зазначено про виявлені порушення вимог законодавства в частині безпідставного заниження податку на прибуток на суму 80970,00 грн, в тому числі за 2018 рік, та заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 76567,00 грн, в тому числі по періодах: за травень 2018 року у сумі 9817,00 грн, за червень 2018 року у сумі 7358,00 грн, за липень 2018 року у сумі 49825,00 грн за грудень 2018 року у сумі 9567,00 грн, по проведених господарських операціях із ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп» з огляду на їх фіктивність, адже позивач провів господарські операції з контрагентами шляхом формального складення первинних документів. В ході перевірки встановлено, що у ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп» відсутні матеріально-технічні та трудові можливості для постачання або виготовлення товарів, а також наявність даних щодо не проведення ними реальної економічної діяльності та штучний (уявний) характер здійснення господарських операцій.

Крім того, під час перевірки посадові особи податкового органу взяли до уваги пояснення директора ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп» Завгороднього М.В., який від імені вказаних контрагентів підписував первинні документи по проведених господарських операціях із позивачем, в яких останній зазначив про те, що жодних документів не підписував та бухгалтерсько-облікову діяльність товариств не вів, при цьому йому невідомо хто здійснював відповідні дії від його імені.

Таким чином, відповідач вважає, що вказане вище належним чином спростовує доводи позивача щодо реального проведення господарських операцій з ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп», а тому відносно позивача правомірно винесено податкові повідомлення-рішення від 05.11.2019 №0101 та № 0101 з огляду на виявлені правопорушення за результатами проведеної перевірки.

3. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві, а також вкотре наголошував на помилковості висновків податкового органу щодо фіктивності проведених господарських операцій з контрагентами ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп». Також зазначав про безпідставність доводів відповідача щодо посилань на пояснення директора ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп» Завгороднього М.В., оскільки до суду не надано доказів існування вироку суду в кримінальній справі, яким було визнано фіктивність господарських операцій з ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп», або яким встановлено факти незаконності формування позивачем ПДВ по відносинах із вказаними контрагентами, що призвело до ухилення від сплати податків.

4. Треті особи - ТОВ «Кларіті Форм» та ТОВ «Венчур Груп» будь-яких аргументів, щодо спірних правовідносин не наводили.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

2. На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-ІХ та відповідно Порядку передачі судових справ нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 до Чернівецького окружного адміністративного суду скерована дана адміністративна справа.

3. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.03.2025, адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Боднарюку О.В.

4. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.03.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

5. Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідка.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтажхладосервіс» на момент проведення перевірки перебувало на загальній системі оподаткування та було платником податку на додану вартість та податку на прибуток.

2. На підставі направлень від 18.09.2019 №16/26-15-05-01-01/34833410 та №17/26-15-05-01-01 посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві з 18.09.2019 по 24.09.2019 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Монтажхладосервіс», за результатами чого складено акт від 01.10.2019 №38/26-15-05-01-01/3210607, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині безпідставного заниження податку на прибуток на суму 80970,00 грн, в тому числі за 2018 рік, та заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 76567,00 грн, в тому числі по періодах: за травень 2018 року у сумі 9817,00 грн, за червень 2018 року у сумі 7358,00 грн, за липень 2018 року у сумі 49825,00 грн за грудень 2018 року у сумі 9567,00 грн по проведених господарських операціях з ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп».

3. 22.10.2019 ТОВ «Монтажхладосервіс» направило на адресу Головного управління ДПС у м. Києві заперечення на акт перевірки від 01.10.2019 №38/26-15-05-01-01/3210607.

4. Головне управління ДПС у м. Києві листом від 31.10.2019 №35358/10/26-15-05-01-01 повідомило про розгляд поданих ТОВ «Монтажхладосервіс» заперечень, за результатами чого висновки акта перевірки від 01.10.2019 №38/26-15-05-01-01/3210607 залишено без змін, а заперечення без задоволення.

5. 05.11.2019 на підставі акту перевірки від 01.10.2019 №38/26-15-05-01-01/3210607 Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно ТОВ «Монтажхладосервіс» винесено податкове повідомлення-рішення №0101 по податку на додану вартість та штрафних санкціях на загальну суму 95709,00 грн.

6. 05.11.2019 на підставі акту перевірки від 01.10.2019 №38/26-15-05-01-01/3210607 Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно ТОВ «Монтажхладосервіс» винесено податкове повідомлення-рішення №0101 по податку на прибуток приватних підприємств та штрафних санкціях на загальну суму 101230,00 грн.

7. ТОВ «Монтажхладосервіс» подавало скаргу на податкові повідомлення-рішення від 05.11.2019 №0101 та № 0101 до ДПС України, за результатами чого прийнято рішення, яким податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

8. Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 05.11.2019 №0101 та № 0101, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пункт 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

2. Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

3. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

В свою чергу, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового обліку настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), здійснюваних для провадження власної господарської діяльності платника податку, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та які відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, та мають підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - властивостей придбаних товарів (послуг), умов перевезення, зберігання тощо.

З метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентами, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи з урахуванням специфіки предмету та умов укладених правочинів.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суму прибутку чи податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, підприємство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.12.2023 № 540/4247/21.

4. Надаючи оцінку наведеним доводам та аргументам сторін, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтажхладосервіс» на момент проведення перевірки перебувало на загальній системі оподаткування та було платником податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства.

Посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві з 18.09.2019 по 24.09.2019 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Монтажхладосервіс», за результатами чого складено акт від 01.10.2019 №38/26-15-05-01-01/3210607, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині безпідставного заниження податку на прибуток на суму 80970,00 грн, в тому числі за 2018 рік, та заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 76567,00 грн, в тому числі по періодах: за травень 2018 року у сумі 9817,00 грн, за червень 2018 року у сумі 7358,00 грн, за липень 2018 року у сумі 49825,00 грн за грудень 2018 року у сумі 9567,00 грн по проведених господарських операціях з ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп».

Висновки податкового органу мотивовані тим, що в ході перевірки встановлено відсутність у контрагентів позивача матеріально-технічних та трудових можливостей для постачання або виготовлення товарів, а також наявність даних щодо не проведення ними реальної економічної діяльності та штучний (уявний) характер здійснення господарських операцій.

Зважаючи на викладене, Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно позивача винесено податкові повідомлення-рішення від 05.11.2019 №0101 та №0101.

5. Так, в ході проведеної перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що контрагенти позивача (ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп») не подавали до податкового органу звіти за формою 1-ДФ, у зв`язку із чим не встановлено наявності трудових ресурсів на підприємствах. Крім того, перевіркою встановлено відсутність відповідних ресурсів (складські, офісні приміщення, транспорті засоби, земельні ділянки тощо) на підприємствах. Також посадові особи виявили, що контрагенти позивача з моменту їх створення не отримували послуги з оренди приміщень, опалення, водо-, тепло постачання не придбавало канцелярські засоби тощо.

Окрім зазначеного, перевіркою встановлено, що згідно з даними ЄРПН ТОВ «Кларіті Форм» зареєструвало на адресу позивача податкові накладні за різними номенклатурами товарів (написання відповідних пошукових запитів, SEO-оптимізовані тексти, контекстна реклама, регулятор рівня мастила, ТЕН підігріву картера, тощо). Водночас, серед зареєстрованих в ЄРПН від постачальників на адресу ТОВ «Кларіті Форм» податкових накладних відсутнє надходження товарів/послуг за вказаними вище номенклатурами на адресу ТОВ «Кларіті Форм». Тобто, відповідні товари/послуги, які надавалися ТОВ «Кларіті Форм» позивачу, не надходили до контрагента від різних постачальників.

Таким чином, проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що посадові особи податкового органу дійшли обґрунтованого висновку щодо нереальності (фіктивності) проведених господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп», оскільки у вказаних товариств відсутні фізичні та технічні можливості для надання відповідних товарів/послуг, зокрема: послуги ТОВ «Кларіті Форм» - здійснення проектування та дизайну користувацьких інтерфейсів, інтернет-сайтів, дизайн-макетів та всіх видів реклами, маркетингове планування рекламної кампанії в Інтернет-мережі, розробка інтернет-сайтів; постачання регуляторів рівня мастила, регуляторів тиску випаровування, ТЕН підігріву картера, віброопори комлектуючі для компресора; послуги ТОВ «Венчур Груп» - постачання ТЕНУ підігріву картера, шумозахисний кожух, олива компресорна, компресор герметичний, фільтр-осушувач, шумопоглинаючий кожух до компресора, регулятор рівня мастила, металевий каркас до камери морозильної.

6. Поряд з цим, суд зазначає, що чинне податкове законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг).

Однак, у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які спростовують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною.

7. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час укладання договірних зобов`язань із ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп позивач діяв без належної обачності та обережності при виборі контрагентів, в яких не було реальної можливості надавати відповідні послуги з огляду на відсутність відповідних ресурсів, що в свою чергу, дійсно ставить під сумнів реальність та можливість проведення такої господарської операції.

8. Разом з тим, при вирішенні даного спору також слід зазначити, що первинні документи на підтвердження проведення господарських операцій від імені контрагентів підписувала одна особа директор Завгородній М.В., у якого співробітниками оперативного управління ДПІ у Печерському районі ТУ ДФС у м. Києві 26.06.2018 відібрано пояснення, в яких останній повідомив про свою непричетність до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Кларіті Форм» (код 41609828), ТОВ «Венчур Груп» (код 41615653).

Суд наголошує, що зазначені пояснення ОСОБА_1 у даній категорії справ не є самосійним та достатнім доказом фіктивності проведення господарських операцій між позивачем та контрагентами, однак обставинам, зазначеним у таких поясненнях, суд надає оцінку виключно у сукупності та взаємозв`язку з іншими встановленими обставинами у цій справі.

9. Таким чином, надані ОСОБА_1 пояснення у сукупності з іншими встановленими обставинами у цій справі додатково підтверджують правомірність позиції податкового органу щодо фіктивності проведених господарських операцій між позивачем на контрагентами ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп».

За таких обставин, суд відхиляє доводи представника позивача в частині неможливості врахування під час вирішення спору пояснень ОСОБА_1 , оскільки такі пояснення фактично кореспондуються із встановленими під час перевірки обставинами щодо відсутності у контрагентів позивача можливостей для надання господарських послуг.

10. Поряд з цим, суд зазначає, що контрагенти позивача ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп», будучи третіми особами в судовому процесі, жодним чином не спростували висновків податкового органу щодо фіктивності проведення господарських операцій з позивачем.

11. Отже, надані позивачем первинні документи не підтверджують отримання товарів/послуг від контрагентів, в яких не було можливостей надавати відповідні послуги, що унеможливлює розцінювати їх як належні, достатні та достовірні докази придбання позивачем обумовленими господарськими договорами товарів, робіт (послуг).

12. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем проведено господарські операції з контрагентами ТОВ «Кларіті Форм» і ТОВ «Венчур Груп», шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів (надання послуг) у процесі виконання операцій, а тому висновки податкового органу, викладені у акті перевірки №38/26-15-05-01-01/3210607 від 01.10.2019, щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відтак, відсутні підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 05.11.2019 №0101 та № 0101.

Решта доводів учасників справи не спростовують зазначених вище висновків суду по суті спору

13. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).

14. Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

15. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування, на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Монтажхладосервіс» до Головного управління ДПС у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Кларіті Форм», товариство з обмеженою відповідальністю «Венчур Груп», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖХЛАДОСЕРВІС" (пр-т Відрадний 95 а оф.206, м.Київ 61,03061, );

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Суддя О.В. Боднарюк