Справа № 160/21704/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/21704/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Личкатої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року (суддя Голобутовський Роман Зіновійович) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Національного антикорупційного бюро України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ директора Національного антикорупційного бюро України за № 1308-Н від 25.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »; визнати протиправним та скасувати наказ директора Національного антикорупційного бюро України за № 1311-Н від 25.06.2025 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 25.06.2025; стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ директора Національного антикорупційного бюро України за № 1308-Н від 25.06.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ директора Національного антикорупційного бюро України за № 1311-Н від 25.06.2025 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 25.06.2025. Стягнуто з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.06.2025 по 26.08.2025 у розмірі 398792 (триста дев`яносто вісім тисяч сімсот дев`яносто дві) грн 06 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 25.06.2025 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів в розмірі 199396 (сто дев`яносто дев`ять тисяч триста дев`яносто шість) грн 03 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, послався на ухвалу слідчого судді ВАКС від 18 березня 2024 року у справі № 991/2056/24, вважаючи її обставини преюдиційними для цієї справи. Проте такий висновок суду є помилковим і таким, що порушує засади адміністративного судочинства. Рішення суду про відмову у відводі означає лише, що особа, яка заявила відвід, не надала належних, допустимих та достатніх доказів наявності обставин, що унеможливлювали б участь детектива у конкретному кримінальному провадженні згідно з нормами КПК України. Відповідно, ухвала суду є вузькоспрямованою і стосується виключно процесуальної можливості особи брати участь у конкретному кримінальному провадженні. На відміну від інституту відводу, метою службового розслідування є з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу. У свою чергу ухвала слідчого судді щодо відмови у відводі детектива у кримінальному провадженні не може бути ототожнена з висновком Дисциплінарної комісії. Судовий відвід є процесуальним інструментом, що має на меті лише усунення сумнівів у неупередженості детектива у конкретному кримінальному провадженні. Натомість дисциплінарне провадження має на меті оцінку відповідності дій працівника вимогам службової етики, що є значно ширшою сферою. Крім того, на момент розгляду клопотання про відвід слідчий суддя не володів повною інформацією, оскільки позивач приховав факт спільного проживання з ОСОБА_2 у готелі. Більше того, вважаємо, що факт відмови у задоволенні клопотання про відвід не спростовує наявності дисциплінарного проступку. Адміністративний суд повинен надати оцінку наявності саме дисциплінарного проступку, а не адміністративного правопорушення. Крім того, Дисциплінарна комісія Національного бюро надала оцінку і іншим фактам поза процесуальних стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які відбулися протягом 2024-2025 років, тобто вже після постановлення ухвали слідчого судді ВАКС від 18.03.2024 та які слідчий суддя не досліджував. Також вказує, що на час закінчення дисциплінарного провадження досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 вже було завершено, що де-факто унеможливлювало застосування механізму відсторонення слідчого, передбаченого статтею 39 КПК України, оскільки предмет такого відсторонення проведення досудового розслідування, вже не існував. Висновок суду про те, що керівник позивача не скористався правом на відсторонення слідчого, ігнорує об`єктивну неможливість реалізації цього права через завершеність процесуальної стадії, на якій таке відсторонення могло мати місце. Подібний підхід свідчить про формальне ставлення суду до аналізу обставин справи та зайвий раз підтверджує невідповідність судового рішення фактичним обставинам справи. Вказує, що позивач має декілька адрес проживання, а враховуючи його трудові відносини із ТОВ «Санторіс», яке зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , може проживати і у Закарпатській області. Проте в даному випадку фактичне місце проживання позивача без реєстрації не може вважатися місцем проживання позивача «зареєстрованим у встановленому законом порядку» для цілей застосування ст. 25 КАС України при визначені підсудності такої справи. Відповідач вважає, що без перевірки відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 висновок суду першої інстанції про територіальну підсудність цієї справи Дніпропетровському окружному адміністративному суду не може вважатися обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що в основу підстав про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення були покладені обставини, які були перевірені слідчим суддею ВАКС та викладені в ухвалі у справі № 991/2056/24 від 18.03.2024. Вказує, що виходячи із завдань та принципів адміністративного судочинства та статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» позивач має право звернутися до суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на ту адміністративно-територіальну одиницю, де фактично знаходиться позивач, що не виключає його права звернення до суду за місцем проживання (перебування). Отже, для визначення територіальної підсудності спору, під місцем перебування (знаходження) позивача слід розуміти також його фактичне знаходження в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, його можливість звернутися безпосередньо до адміністративного суду в межах адміністративно-територіальної одиниці, де фактично знаходиться фізична особа, зважаючи на стислі процесуальні строки для такого звернення до суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював в Національному антикорупційному бюро України на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України.

Не є спірним у цій справі, що ОСОБА_1 , як старший детектив Національного бюро, здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172, розпочатому за фактом розтрати комунального майна службовими особами Одеської міської ради. У цьому провадженні 29.08.2023 було повідомлено про підозру ОСОБА_3 .

У ході досудового розслідування на початку жовтня 2023 року заступник керівника Другого підрозділу детективів Нестерцов А.С. познайомив ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка, володіючи інформацією щодо ОСОБА_3 , могла сприяти розслідуванню.

ОСОБА_1 06.10.2023 допитав ОСОБА_2 як свідка у кримінальному провадженні № 0000172.

Відповідно до доповідної записки керівника управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України Осипчука Р. від 17.03.2025 № 13/7087-01 стосовно необхідності призначення службового розслідування, яка адресована Директору Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , до Управління внутрішнього контролю для розгляду надійшли звернення адвоката Фоміна І.О. від 13.02.2025 про порушення Керівником П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 вимог чинного законодавства. Згідно з повідомленням адвоката Браверман С.О., здійснюючи досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 від 13.04.2023, порушив вимоги КПК України щодо забезпечення неупередженості досудового розслідування та правил етичної поведінки, допустив виникнення конфлікту інтересів і вніс недостовірні відомості до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Директором Національного антикорупційного бюро України 18.03.2025 прийнято наказ № 70-А «Про проведення службового розслідування» на підставі доповідної записки Керівника Управління внутрішнього контролю Національного бюро Осипчука Р.С. та звернення ОСОБА_5 .

Керівником Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України Романом Осипчуком 22.05.2025 затверджено висновок, складений за результатами проведення службового розслідування, згідно з яким:

- за результатами службового розслідування у діянні Керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного бюро Національного бюро ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог частини 1 статті 9, частини 1 статті 80 КПК України, частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципів етичної поведінки працівника Національного бюро «Законність», «Відповідальність», «Професіоналізм», а також стандарту «Неупередженість», визначених Кодексом професійної етики Національного антикорупційного бюро України, п. 1.3 Посадових інструкцій старшого детектива відділу детективів підрозділу детективів Головного підрозділу детективів, старшого детектива підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів, Керівника підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів;

- за результатами службового розслідування у діянні Керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного бюро Національного бюро ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частинами 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вирішено висновок та матеріали службового розслідування направлено на розгляд Дисциплінарної комісії Національного антикорупційного бюро України. Направити інформацію про виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, до Національного агентства з питань запобігання корупції.

ОСОБА_1 04.06.2025 подані зауваження на висновок Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, в яких вказано, що контакт з ОСОБА_2 був установлений в межах здійснення оперативно-розшукової діяльності, формат вказаного контакту віднесено до одного з методів здійснення оперативно-розшукової діяльності, під час здійснення оперативно-розшукової діяльності позивачем не порушено порядок її проведення та принципи, під час здійснення оперативно-розшукової діяльності не порушено права та свободи ОСОБА_2 , здійснення оперативно-розшукової діяльності призвело до досягнення її завдань.

Дисциплінарною комісією Національного антикорупційного бюро України 12.06.2025 затверджено висновок № 150, яким встановлено, що старшим детективом Національного Бюро ОСОБА_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 від 13.04.2023 за фактом розтрати комунального майна службовими особами Одеської міської ради та їх спільниками, що перебувало у господарському віданні комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса».

У вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та іншим особам, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Захист інтересів у суді зазначених осіб здійснює ОСОБА_5 .

Адвокат Фомін І.Ю. дійшов висновку щодо недотримання старшим детективом ОСОБА_1 основних принципів діяльності Національного бюро.

Вказаний висновок ґрунтується на тому, що ОСОБА_1 , здійснюючи досудове розслідування у загальному кримінальному провадженні, вступив у поза процесуальні стосунки з ОСОБА_7 , яка є засновником британської компанії WWRT LIMITED, що володіє правом вимоги за кредитними договорами 21 українського банку.

Дана компанія звернулась до судів Британських Віргінських островів із позовом до ОСОБА_3 про стягнення 50 млн. фунтів стерлінгів.

При цьому, з метою спонукання ОСОБА_3 до перерахування на користь WWRT LIMITED коштів у значному розмірі, ОСОБА_2 також використовувала поза процесуальні заходи впливу.

На думку ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , маючи повноваження слідчого у кримінальному провадженні, умисно використовував їх в інтересах ОСОБА_2 шляхом ініціювання та застосування заходів кримінально-правового примусу відносно підозрюваного ОСОБА_3 з метою створення тиску на нього.

Також ОСОБА_5 вважає, що участь і перемога ОСОБА_9 у шаховому турнірі, який був організований ОСОБА_2 , є частиною їх спільного плану із створення психологічного тиску на ОСОБА_3 , оскільки на судові засідання у кримінальному провадженні ОСОБА_2 приходить із шаховою дошкою, ймовірно натякаючи на те, що відбувається певна гра, а також на свій зв`язок зі стороною обвинувачення.

Під час службового розслідування та на засіданні Дисциплінарної комісії проведено опитування адвоката ОСОБА_5 , який підтвердив доводи, зазначені у своїх зверненнях.

Крім того адвокатом надано фотографії, на яких зафіксовані зустрічі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також скріншоти відеосюжету з ресурсу YouTube щодо участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шаховому турнірі. Комісією було переглянуте відео із назвою Благодійний турнір з швидких шахів серед юристів «Золота Тура», у якому зафіксовано хід проведення турніру з шахів, переможцем турніру став ОСОБА_1 . У відеоролику фігурує ОСОБА_10 , як власник компанії WWRT LIMITED, що є спонсором турніру.

На банері з інформацією про захід, серед організаторів та спонсорів зазначено абревіатуру WWRT, НАБУ (без розшифровки, але за формою та кольором є абревіатурою Незалежної асоціації банків України).

Під час надання ОСОБА_1 інтерв`ю, на відеозапису з`являється напис « ОСОБА_11 керівник групи детективів НАБУ».

У поясненнях, наданих під час службового розслідування та на засіданнях Дисциплінарної комісії, ОСОБА_1 зазначив, що на початку жовтня 2023 року ОСОБА_1 познайомив із ОСОБА_2 заступник керівника Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_12 , представивши її як особу, яка може сприяти досудовому розслідуванню за підозрою ОСОБА_3 . На той час ОСОБА_12 був керівником ОСОБА_1 . Зазначив, що йому було відомо про наявність в неї майнового інтересу, цю інформацію ОСОБА_2 повідомила на першій зустрічі. ОСОБА_2 було надано відомості щодо усіх активів ОСОБА_3 як в Україні, так і за її межами. Вона була допитана в якості свідка. Для уникнення зменшення суми застави прокурор попросив ОСОБА_2 надати свідчення щодо майнового стану ОСОБА_3 в суді, адже останній повідомив про те, що в нього немає коштів для сплати застави. На продовженні запобіжного заходу, коли ОСОБА_3 побачив, що відносно нього свідчить ОСОБА_2 , він покликав ОСОБА_9 та повідомив, що усі попередні домовленості щодо визнання винуватості анульовані.

На початку 2024 року ОСОБА_1 з різних джерел передавали про те, що за ним здійснюється таємне ведення візуального спостереження. Детектив також був повідомлений про те, що ОСОБА_3 обізнаний щодо зустрічей ОСОБА_1 з ОСОБА_2 поза межами приміщення Національного антикорупційного бюро.

Таким чином детективу давали зрозуміти, що якщо він не послабить розслідування і вимоги щодо можливої угоди зі сторони захисту, про яку тоді йшлось, то його будуть дискредитувати.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на тиск ОСОБА_3 не реагував, його адвокат ( ОСОБА_13 ) подав до суду клопотання про відвід детектива та в якості доказів надав фото та відеозаписи зустрічей ОСОБА_1 з ОСОБА_2 під час судового розгляду не заперечував щодо ідентифікації себе на зображеннях. Суддя встановив, що взаємодії детектива та свідка не впливає на об`єктивність здійснення досудового розслідування та відмовив у задоволені клопотання сторони захисту.

У висновку дисциплінарна комісія звертає увагу, що ОСОБА_1 під час службового розслідування вказує, що його зв`язки з ОСОБА_2 були обумовлені виконанням обов`язків детектива, носили виключно службовий характер та не порушували норми законодавства, зокрема Кодексу професійної етики працівників Національного бюро. Водночас під час опитування на засіданні Дисциплінарної комісії вказує, що ним було встановлено з ОСОБА_2 близькі довірливі стосунки, однак інформацію щодо, нібито, наявності особистих стосунків між ним та ОСОБА_2 , вважає недостовірною.

Під час службового розслідування ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення з приводу проведення зустрічей з ОСОБА_2 у період з лютого по липень 2024 року, які були зафіксовані на фото та відео.

ОСОБА_1 повідомив, що окремі з цих фото та відео досліджувались під час розгляду судом заяви про його відвід. Щодо представлених відео та фото матеріалів він зауважив, що міг мати зустрічі при зображених обставинах.

В ході службового розслідування ОСОБА_1 намагався ввести в оману працівників Управління внутрішнього контролю, надавши завідома неправдиві пояснення, ймовірно, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним діяння, тим самим перешкоджав проведенню службового розслідування, що суперечить його поясненням про те, що він зацікавлений у встановленні всіх обставин.

При цьому на засіданні Дисциплінарної комісії на запитання ОСОБА_14 чи дійсно він підтверджує спільний відпочинок на пляжі удвох з ОСОБА_2 , вказав, що це він, але не впевнений, що жінка, яка там зображена, є ОСОБА_2 .

З приводу свого перебування спільно з ОСОБА_2 у закарпатському готелі «Villa Garden», ОСОБА_1 зазначив, що в той період часу міг перебувати в Закарпатті, однак з ОСОБА_2 там не проживав. ОСОБА_1 поставив під сумнів відео, на якому адвокат опитував працівницю готелю з приводу його проживання з ОСОБА_2 .

Щодо контактів його рідного брата ОСОБА_15 , ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_16 познайомився з ОСОБА_2 в той час, коли детектив проводив зустріч з ОСОБА_2 , а саме: його НОМЕР_1 необхідно було передати ключі чи щось інше ОСОБА_1 останній повідомив бpaтові заклад, до якого той пішов, де брат не заплановано познайомився з ОСОБА_2 .

Про контакти ОСОБА_2 з батьком ОСОБА_1 останній пояснив, що надав їй номер його телефону для отримання консультації від батька, як психолога. Той проконсультував її по телефону, інших комунікацій не було.

Стосовно шахового турніру, організованого клубом «Золота Тура», ОСОБА_1 пояснив, що участь у цьому турнірі приймав як приватна особа, проте в обов`язковій анкеті учасників зазначив, що він є старшим детективом Національного антикорупційного бюро. Дозволу про зазначення в турнірі його керівником групи детективів він не надавав. Особи, що монтували відео, могли взяти відомості з інших джерел.

Щодо обставин розгляду клопотання сторони захисту про відвід ОСОБА_1 , останній пояснює, що під час розгляду клопотання про відвід він клопотав про розгляд у закритому судовому засіданні, тому що адвокати повідомляли, що мають певні фотографії ОСОБА_1 , які саме на той момент детективу відомо не було. Крім цього мова йшла про оперативно-розшукову діяльність, яку здійснює ОСОБА_1 . Проте під час розгляду стало зрозуміло, що питання, котрі розглядаються, не містять відомостей про особисте життя детектива.

ОСОБА_1 про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів керівництво не повідомляв, оскільки вважає, що у нього не було конфлікту інтересів, що встановлено, зокрема, слідчим суддею 18.03.2024.

На предмет здійснення впливу на розгляд скарги адвоката Понька Р.В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , та здійснення впливу на розслідування, ОСОБА_1 пояснив, що на момент надходження цієї скарги він перебував за кордоном. Розгляд цієї скарги здійснював ОСОБА_17 , як керівник. Жодного впливу при розгляді цієї скарги або здійсненні досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні він не вчиняв. Внесення відомостей до ЄРДР за цим фактом ОСОБА_1 погодив із прокурорами САП та своїм керівництвом, тому вважає, що це рішення приймалося не ним та будь-який конфлікт інтересів був відсутній, погодження службової записки він здійснював, оскільки це було його обов`язком.

ОСОБА_2 було запрошено на засідання Дисциплінарної комісії, однак вона не з`явилась та повідомила в месенджері WhatsApp, що жодної інформації надавати не бажає. Також зазначала, що вичерпний коментар з приводу публікації у мережі Інтернет направив її адвокат ОСОБА_18 у формі листа Директору Національного антикорупційного бюро, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_2 заперечує існування інтимних стосунків з ОСОБА_1 та їх відносини носять виключно професійний характер.

З огляду на викладені обставини, Дисциплінарна комісія погодилась із висновками службового розслідування щодо:

- порушення вимог КПК України, що виявилось у невиконанні вимоги, передбаченої статтею 80 КПК України щодо обов`язку за наявності вказаних обставин заявити самовідвід. Члени Дисциплінарної комісії одноголосно дійшли висновку, що за рівня таких (близьких) відносин зі свідком ОСОБА_2 , яка з посеред іншого має майновий інтерес, виникають сумніви до об`єктивності ОСОБА_1 , оскільки останній свідомо чи несвідомо міг перейняти інтерес до вчинення дій, у тому числі тиску на підозрюваного ОСОБА_3 , а тому за таких обставин є підстави для сомовідводу;

- порушення вимог відомчих нормативних актів з питань організаційного забезпечення здійснення внутрішнього контролю у Національному бюро. Було встановлено, що ОСОБА_1 не повідомив Управління внутрішнього контролю Національного бюро про зміну місця проживання та набуття права користування нерухомим майном;

- виконання службових повноважень в умовах конфлікту інтересів. Перевіркою доводів ОСОБА_5 встановлено, що до Національного бюро 19.11.2024 надійшла заява адвоката Понька Р., подана в інтересах ОСОБА_2 , у якій він просив зареєструвати кримінальне провадження, а також зазначив, що ОСОБА_3 були організовані неправомірні дії відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Дисциплінарною комісією також встановлено, що хоча рішення про реєстрацію кримінального провадження приймалось ОСОБА_17 , активну участь щодо доцільності реєстрації цього кримінального провадження приймав ОСОБА_19 , однак в той момент мав самоусунутись від таких дій оскільки:1) в самому звернення адвоката Понька Р.В. йде мова про тиск на нього ( ОСОБА_1 ), відтак заява стосується його особисто; 2) як вже зазначалось, ОСОБА_2 є для нього особою, з якою у нього сформовані близькі стосунки;

- порушення під час службового розслідування принципу етичної поведінки «Чесність та порядність». Дисциплінарна комісія вважає, що працівник, який під час проходження служби, а особливо проведення щодо нього службового розслідування, намагається приховати свої порушення, ввести в оману своїх колег чи керівництво Національного бюро, втрачає їхню довіру, що суттєво ускладнює його подальше перебування у команді.

За висновком Дисциплінарної комісії, в діях працівника Національного бюро ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», частини першої статті 9, частини першої статті 80 КПК України, частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципів етичної поведінки «Законність», «Відповідальність», «Професіоналізм», а також стандарту «Неупередженість», «Конфлікт інтересів», визначених Кодексом професійної етики Національного антикорупційного бюро України, пункту 1.3 посадової інструкції старшого детектива підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів, затвердженої 18.03.2024 Директором Національного бюро.

Рекомендувати Директору Національного бюро застосувати до працівника Національного бюро ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення y вигляді звільнення із Національного антикорупційного бюро України.

Директором Національного антикорупційного бюро України 25.06.2025 прийнято наказ № 1308-Н «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », відповідно до якого, за вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні службової дисципліни, а саме: за порушення частини першої статті 9, частини першої статті 80 КПК України, частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципів етичної поведінки «Законність», «Відповідальність», «Професіоналізм», а також стандартів «Неупередженість», «Конфлікт інтересів», визначених Кодексом професійної етики Національного антикорупційного бюро України, пункту 1.3 посадової інструкції старшого детектива підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів, затвердженої 18.03.2024 Директором Національного бюро, накладено на підполковника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 , керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України дисциплінарне стягнення - звільнення з Національного антикорупційного бюро України.

Директором Національного антикорупційного бюро України 25.06.2025 прийнято наказ № 1311-Н, яким звільнено зі служби на посадах осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України підполковника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 , Керівника П`ятого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення, 25 червня 2025 року. Виключено 25 червня 2025 року ОСОБА_1 з кадрів Національного антикорупційного бюро України.

Незгода ОСОБА_1 з вищенаведеними наказами стала підставою звернення до суду з цим позовом.

Щодо доводів відповідача в частині територіальної підсудності цієї справи Дніпропетровському окружному адміністративному, суд апеляційної інстанції, зазначає, що відповідно до статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

У цій справі, звертаючись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, ОСОБА_1 зазначає адресу фактичного проживання (перебування, знаходження) - АДРЕСА_2 . До позовної заяви позивачем додано копію наказу ТОВ «Санторіс» (місцезнаходження: вул. Бенедиківська, буд. 11, с. Ракошино, Мукачівський район, Закарпатська область, 89620) від 07.07.2025 № 30 про направлення у відрядження юриста ОСОБА_1 на 30 календарних днів з 08.07.2025 по 06.08.2025 до м. Дніпро. Згідно з наказом ТОВ «Санторіс» (місцезнаходження: вул. Бенедиківська, буд. 11, с. Ракошино, Мукачівський район, Закарпатська область, 89620) від 28.07.2025 № 32 відряджено юриста ОСОБА_1 на 31 календарний день з 07.08.2025 по 06.09.2025 до м. Дніпро. Відповідно до службових записок від 07.07.2025, 28.07.2025 юриста ОСОБА_1 відряджено у місто Дніпро з наступним завданням: юридичний супровід під час вивчення технології виготовлення і монтування тимчасових укриттів наземного типу, а також сприяння у відкритті власного виробництва (у разі прийняття такого рішення). До позовної заяви долучено копію договору оренди житла (квартири) № 15/25 від 15.07.2025, укладеного між ФОП ОСОБА_20 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар), відповідно до якого орендар прийняв у тимчасове оплатне користування квартиру загальною площею 43,6 кв.м. в житловій будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до п. 4.2 договору оренди житла (квартири) № 15/25 від 15.07.2025 договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом одного календарного року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача, що приписи статті 25 КАС України наділяють правом позивача самостійно обирати адміністративний суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або місцем його перебування, знаходження.

У даному випадку факт перебування позивача в місті Дніпрі на момент подання позовної заяви підтверджений належними доказами, допустимість яких не спростована відповідачем, а відтак колегія суддів доходить висновку, що позовна заява підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Щодо суті спірних правовідносин, колегія суддів звертає увагу, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що слідчим суддею у встановленому Законом порядку досліджено і прийнято рішення про відсутність очевидних фактів порушення законодавства детективом, а також те, що відомості у заяві про відвід на підставі неформальних зустрічей детектива та ОСОБА_2 не можуть вважатися вмотивованими доводами і підставами для його відводу. Судом встановлено, що в основу підстав про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення були покладені обставини, які були перевірені слідчим суддею ВАКС та викладено в ухвалі у справі № 991/2056/24 від 18.03.2024. Ухвалою слідчого судді ВАКС від 18.03.2024 у справі № 991/2056/24 не встановлено обставин для відводу детектива ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000172. Натомість, застосовуючи до позивача заходи дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби, Дисциплінарна комісія НАБУ посилається ч. 1 ст. 80 КПК України та фактично вказує, що позивач, маючи неформальні стосунки зі свідком у кримінальному провадженні, мав заявити самовідвід. Повноваження за здійсненням судового контролю за досудовим розслідуванням корупційних і пов`язаних із ними кримінальних правопорушень покладено законодавцем на Вищий антикорупційний суд України. Проте Дисциплінарною комісією НАБУ всупереч висновків Вищого антикорупційного суду України, викладених в ухвалі від 18.03.2024 у справі № 991/2056/24, притягнуто позивача до відповідальності за дії, які не визнані судом як підстава для заявлення самовідводу відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України. Стосовно твердження відповідача про наявність репутаційних втрат Національного антикорупційного бюро України через публікації в ЗМІ, суд зазначає, що інформація, наведена у таких публікаціях, є суто суб`єктивною думкою автора. Позивача притягнено до дисциплінарної відповідності у вигляді звільнення через незаявлення самовідводу під час розслідування кримінального провадження № 0000172. Проте нормами КПК України передбачено процедуру відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування за наявності підстав для його відводу. Судом не встановлено, що керівник позивача скористався наведеним ст. 39 КПК України правом.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних наказів та правильності висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що правові основи організації та діяльності Національного антикорупційного бюро України визначає Закон України «Про Національне антикорупційне бюро України» від 14.10.2014 № 1698-VII (далі - Закон № 1698-VII).

Відповідно до ст. 3 названого Закону основними принципами діяльності Національного бюро, зокрема, є: верховенство права; повага та дотримання прав і свобод людини і громадянина; законність; безсторонність та справедливість; незалежність Національного бюро та його працівників; підконтрольність і підзвітність суспільству та визначеним законом державним органам; відкритість для демократичного цивільного контролю; політична нейтральність і позапартійність; взаємодія з іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно із цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

За приписами ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

При цьому ч. 1 ст. 80 КПК України встановлено обов`язок слідчого, за наявності вказаних підстав, заявити самовідвід.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що Дисциплінарна комісія, всупереч висновкам Вищого антикорупційного суду України, викладеним в ухвалі від 18.03.2024 у справі № 991/2056/24, притягнула позивача до відповідальності за дії, які не визнані судом як підстава для заявлення самовідводу відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, адже з тексту ухвали від 18.03.2024 у справі № 991/2056/24 вбачається, що слідчий суддя вважає недостатніми докази наявності близьких стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зафіксовані у ході здійснення журналістського розслідування зустрічі детектива із свідком Гутовською у публічних містах, слідчий суддя не вважає очевидними фактами наявності саме особистих чи близьких відносин, виходячи із відкритості таких зустрічей та поведінки осіб. Інших доказів, окрім зазначеного відеозапису, які б свідчили про наявність близьких відносин між свідком та детективом, не було надано, а тому слідчий суддя вважає такі докази недостатньо обґрунтованими.

Тобто ключовою підставою відмови у задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про відвід детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 слугувало недоведеність наявність близьких відносин між свідком та детективом.

Обставини, які зафіксовані в Акті службового розслідування, слідчим суддею у справі № 991/2056/24 не досліджувалися та не перевірялися.

Водночас, як вбачається з матеріалів службового розслідування, ОСОБА_1 мав близькі стосунки з ОСОБА_2 , про що свідчать непоодинокі зустрічі між детективом та свідком, в тому числі під час спільного відпочинку. Більш того, ОСОБА_2 була знайома з близькими людьми ОСОБА_1 (батьком, братом), вказане свідчить, що ОСОБА_2 не була сторонньою людиною для позивача, адже була допущена ОСОБА_1 до спілкування з членами сім`ї.

Натомість, на переконання колегії суддів, намагання знайти певні пояснення цього спілкування (випадкова зустріч з братом, психологічна допомога від батька) направлені на уникнення позивачем юридичної відповідальності, оскільки такі пояснення не підтверджені належними та допустимими доказами.

Під час службового розслідування ОСОБА_1 також не спростував сумніви комісії, надаючи алогічні пояснення, як то «можливість» перебування у закарпатському готелі «Villa Garden» з одночасним запереченням спільного проживання в цьому готелі з ОСОБА_2 , а також підтвердження власного фотозображення на пляжі з жінкою, щодо якої на питання ОСОБА_14 висловлено невпевненість, що ця жінка є ОСОБА_2 .

Тобто під час службового розслідування позивач уникав від надання чітких відповідей, які можуть підтвердити особистий характер стосунків з ОСОБА_2 , при цьому позивач не надав обґрунтовані пояснення та переконливі докази, які спростовують такі стосунки, зокрема, хто є жінка, зафіксована на фотознімку.

Не надані такі докази й під час судового розгляду прави.

Інші обставини, описані а Акті службового розслідування, які підтверджують близькі стосунки з ОСОБА_2 (участь у спільних заходах, тощо), позивачем також не спростовані.

Перевіривши матеріали службового розслідування, колегія суддів доходить висновку, що відповідач повно з`ясував обставини вчиненого позивачем дисциплінарного проступку та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

За висновком суду апеляційної інстанції позивач мав діяти у визначений законом спосіб, заявивши самовідвід, та доповісти вищому керівництву про особистий поза процесуальний зв`язок зі свідком ОСОБА_2 , що не було здійснено.

При цьому є невірним зауваження суду першої інстанції, що керівник позивача міг скористатися наведеним ст. 39 КПК України правом відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування за наявності підстав для його відводу, адже це не знімає з позивача обов`язок діяти сумлінно у визначений законом спосіб.

Більш того, судом першої інстанції не враховано, що поза процесуальний зв`язок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були встановлені лише під час проведення службового розслідування, про наявність таких стосунків позивач не довів безпосередньому керівнику, докази зворотного матеріали справи не містять.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача, що сукупність встановлених під час службового розслідування обставин та суперечлива поведінка позивача під час службового розслідування викликають недовіру до ОСОБА_1 , як до посадової особи НАБУ, у зв`язку з чим керівником було обрано вид дисциплінарного стягнення «звільнення».

Щодо занадто суворого дисциплінарного стягнення та неспівмірного з позитивною в цілому службовою характеристикою позивача, характером вчиненого правопорушення та за відсутності встановлення настання негативних наслідків, суд апеляційної інстанції зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування оскаржуваних наказів із поновленням на службі.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року в адміністративній справі № 160/21704/25 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з 04 листопада 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 04 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров