Справа № 160/25024/25
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- навчання в Дніпропетровському гірничому інституті на факультеті «підземна розробка родовищ корисних копалин» з 01.09.1987р. по 01.07.1988р. та з 01.09.1989р.по 17.06.1993р. за кваліфікацією «гірничий інженер».
- проходження строкової військової служби з 04.07.1988р. по 15.08.1989 р;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області зарахувати до пільгового стажу роботи по списку № 1 (підземні Постанова № 202 від 31.03.1994 року) періоди роботи: з 26.06.1990 по 10.08.1990, з 11.08.1990 по 25.08.1990, з 19.06.1991 по 18.07.1991, з 19.07.1991 по 23.08.1991, з 08.06.1992 по 06.11.1992, з 11.02.1993 по 01.05.1993, з 13.07.1993 по 20.07.1996, з 22.09.1996 по 22.09.1996, з 24.10.1996 по 25.11.1996, з 27.01.1997 по 03.12.1997, з 04.01.1998 по 01.03.1998, 02.03.1998 по 08.06.1998, 17.06.1998 по 07.07.1998, з 08.05.2009 по 09.02.2010 та 11.02.1010 по 18.04.2010, 01.06.2010 по 10.11.2010 р та період перебування на обраній посаді депутата місцевої ради на постійній основі з 11 листопада 2010 року по13 листопада 2020 року до пільгового підземного стажу роботи за спеціальністю і посадою заступник головного інженера з виробництва;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви від 02.06.2025р.
В обґрунтування позовних вимог у заявах по суті посилається на протиправність оскарженого рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та не зарахування до підземного стажу спірних періодів роботи, що порушує гарантоване право на отримання пенсії з урахуванням гарантій визначених означеної нормою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає про відсутність у позивача права на проведення перерахунку пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» за відсутності необхідного пільгового стажу під землею. Звертає увагу, що безпідставність вимог щодо зарахування до роботи по списку № 1 (підземні Постанова № 202 від 31.03.1994 року) спірних періодів роботи, оскільки у наданій довідці тарифна ставка визначена згідно із Списку №1.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 1.
Позивач 02.06.2025 року звернувся із заявою до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці».
У рішенні зазначено, що відповідно до доданої довідки про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній пільговий стаж складає 6 років 11 місяців, що є недостаннім для проведення перерахунку пенсії згідно Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці. Додатково роз`яснено, що періоди роботи з 11.11.2010 по 20.11.2015, та з 21.11.2015 по 13.11.2020 в на посаді секретаря Павлоградської міської ради можливо зарахувати до загального страхового стажу, однак для визначення права на надбавку престижність шахтарської праці враховується тільки робота за Списком №1, оскільки робота на виборних посада не дає право на встановлення надбавки за престижність шахтарської праці.
Вважаючи це рішення протиправним позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що 16.09.2008 набув чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Цей Закон спрямований на підвищення престижності-шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально - побутових проблем шахтарів.
Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Однією з умов особливостей застосування Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є наявність 15 років роботи на роботах за списком №1.
Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
З огляду на викладене, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать лише працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Так, сторонами не заперечується той факт, що позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Спірним у цій справі також є питання щодо права позивача на розрахунок його пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
При цьому, статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.07.2019 №345/3954/16-а.
Так, згідно із оскарженого рішення, позивачеві не проведено перерахунок пенсії згідно Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 15 років при наявних 06 років 11 місяців.
У цьому рішенні зазначеено, що за матеріалами ЕПС Аматова Є В до пільгового стажу роботи за Списком №1 враховано періоди роботи з 26.06.1990 по 10.08.1990, з 11.08.1990 по 25.08.1990, з 19.06.1991 по 18.07.1991, з 19.07.1991 по 23.08.1991, з 08.06.1992 по 06.11.1992, з 11.02.1993 по 01.05.1993, з 13.07.1993 по 20.07.1996, з 22.09.1996 по 22.09.1996, з 24.10.1996 по 25.11.1996, з 27.01.1997 по 03.12.1997, з 04.01.1998 по 01.03.1998, 02.03.1998 по 08.06.1998, 17.06.1998 по 07.07.1998, з 08.05.2009 по 09.02.2010 та 11.02.1010 по 18.04.2010, 01.06.2010 по 10.11.2010.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо зарахування до роботи по списку № 1 (підземні Постанова № 202 від 31.03.1994 року) цих періодів роботи, оскільки у наданій довідці тарифна ставка визначена згідно із Списку №1.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.
Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 26.06.1990, позивач працював: з 26.06.1990 року по 10.08.1990р. на посаді учня гірника підземного з повним робочим днем в шахті; з 11.08.1990року по 25.08.1990р. на посаді «гірник підземний» з повним робочим днем в шахті; з 19.06.1991 року по 18.07.1991р. на посаді «учень гірника очисного забою» з повним робочим днем в шахті; з 19.07.1991 року по 23.08.1991р. на посаді «гірника очисного забою» з повним робочим днем в шахті; з 08.06.1992 року по 06.11.1992 р. на посаді «гірника очисного забою» з повним робочим днем в шахті; 11.02.1993р. по 01.05.1993 року на посаді «гірника очисного забою» з повним робочим днем в шахті; з 13.07.1993р. по 31.07.1994р. на посаді «гірничий майстер з повним робочим днем в шахті»; з 01.08.1994 року по 05.02.1997р., на посаді «виконуючий обов`язки начальника дільниці з повним робочим днем в шахті; з 06.02.1997 року по 30.09.1997 р. на посаді «помічника начальника дільниці з повним робочим днем в шахті»; з 01.10.1997року по 01.03.1998р. на посаді «заступник начальника дільниці з повним робочим днем в шахті»; з 02.03.1998р. по 07.07.1998р. на посаді «начальника зміни виробничої служби зайнятий на підземних роботах 50% робочого часу на рік; з 08.05.2009 року по 31.01.2010р. на посаді «начальника зміни виробничої служби» зайнятий на підземних роботах 50% робочого часу на рік; з 01.02.2010р. по 10.11.2010р. на посаді заступника головного інженера зайнятий на підземних роботах 50% робочого часу на рік.
Вказані записи у трудовій книжці (скріплені і засвідчені підписами вповноважених осіб роботодавця та відповідними печатками, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості), відомості які кореспондуються із довідкою від 01.05.2025 року №616, а також з наданими позивачем доказами на підтвердження того, що у період у з 02.03.1998р. по 07.07.1998р, з 08.05.2009 року по 31.01.2010р. та з 01.02.2010р. по 10.11.2010р. відповідно до кількості (нормою) спусків позивач був занятий більш ніж 80% робочого часу під землею, в повній мірі підтверджуються роботу позивача під землею більш ніж 80% робочого часу.
Крім того, згідно із записів трудової книжки з 11.11.2010р. по 20.11.2015р., та з 21.11.2015р. по 13.11.2020р. позивач був обраний на посаду секретаря Павлоградської міської ради та в силу приписів частина 4 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», яка встановлює, що час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в раді, а тому враховуючи, що до цього він обіймав посаду за спеціальністю, яка віднесна до Списку №1 (підзмені), період роботи з 11.11.2010р. по 20.11.2015р., та з 21.11.2015р. по 13.11.2020р. має бути зарахований до Списку №1 (підзмені).
Посилання відповідача у відзиві на те, що означені періоди не можливо зарахувати до підземного стажу згідно Постанова № 202 від 31.03.1994 року через те, що надана позивачем довідка містить посилання на ч.2 п.1 статті 114 Закону №1058 судом до уваги не приймається, оскільки, по-перше, відповідач на заперечує того, що означені періоди роботи передбачені Списком №2, по-друге, не спростовує факту їх приналежності до Списку №1 (підземні), а по-третє, певні недоліки заповнення довідок про підтвердження пільгового стажу не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення.
На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за зазначення в довідці формальних неточностей.
Відтак, означені вище періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до до пільгового стажу роботи позивача по списку № 1 (підземні Постанова № 202 від 31.03.1994 року), а рішення відповідача із цього приводу є протиправним та підлягає скасуванню.
Стосовно вимог про здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви від 02.06.2025р суд зазначає про таке.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, обрахунок пільгового стажу є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд зазначає, що відповідачем не проведено розрахунок пільгового стажу для визначення права на проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», з урахуванням зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях розрахунку стажу пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.06.2025року про перерахунок пенсії, з урахуванням зарахований періодів роботи..
Стосовно зарахування позивачеві до пільгового стажу за Списком №1 періодів навчання.
Так, зі змісту матеріалів справи слідує та позивачем не заперечується, що останній навчався в Дніпропетровському гірничому інституті на факультеті «підземна розробка родовищ корисних копалин» з 01.09.1987р. по 01.07.1988р. та з 01.09.1989р.по 17.06.1993р. за кваліфікацією «гірничий інженер» навчалася в Дніпропетровському гірничому інституті.
Згідно приписів ст. 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як слідує з матеріалів справи, у спірні періоди позивач навчався саме у інституті.
На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28 червня 1974 року № 2778-VIII.
Згідно зі ст. 55 Закону № 2778-VIII вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів.
Згідно положень ст. 42 Закону № 2778-VIII до професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.
Отже, оскільки позивач у спірний період навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту»), то відповідач правомірно не зарахував до пільгового стажу позивача час навчання.
Щодо зарахування періоду проходження строкової військової служби з 04.07.1988р. по 15.08.1989 р до пільгового стажу позивача суд зазначає про таке.
Згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XIIі абзац 2 частини першої статті 2 Закону № 2232-XII).
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону № 1788-XIIабо на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № 1058-IV.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Зважаючи, що на військову службу позивач призваний з вищого навчального закладу, який як зазначено вище, не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, період служби в армії також не підлягає зарахуванню до його складу.
Підсумовуючи вище викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_3 до пільгового стажу роботи по списку № 1 (підземні Постанова № 202) періоди роботи: з 26.06.1990 по 10.08.1990, з 11.08.1990 по 25.08.1990, з 19.06.1991 по 18.07.1991, з 19.07.1991 по 23.08.1991, з 08.06.1992 по 06.11.1992, з 11.02.1993 по 01.05.1993, з 13.07.1993 по 20.07.1996, з 22.09.1996 по 22.09.1996, з 24.10.1996 по 25.11.1996, з 27.01.1997 по 03.12.1997, з 04.01.1998 по 01.03.1998, 02.03.1998 по 08.06.1998, 17.06.1998 по 07.07.1998, з 08.05.2009 по 09.02.2010 та 11.02.1010 по 18.04.2010, 01.06.2010 по 10.11.2010 р та з 11.11.2010 року по 13.11.2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 року, з урахуванням зарахованих цим рішенням періодів роботи.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна