Справа № 473/4493/25
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4493/25
РІШЕННЯ

іменем України

"05" листопада 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

представника позивача у режимі відеоконференції Пономаренко Ю.В., представника відповідача Шевчук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вознесенську за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення

встановив

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду з даним позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову № 652 від 18.08.2025, постановлену у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 17000,00 гривень, а провадження в даній справі про адміністративне правопорушення просила закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також просила вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою № 652 від 18.08.2025 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень. Підставою винесення даної постанови слугувало те, що ОСОБА_1 не з`явився з повісткою на 07.07.2025 року о 14.00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) для уточнення даних. Представник позивача вважає, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Фактично відповідач без будь-якого попереднього повідомлення про розгляд справи, не роз`яснивши жодних його прав і не забезпечивши реалізацію наданих йому прав, притягнув його до адміністративної відповідальності без достатніх для цього підстав за нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строки, зазначені в повістці.

На думку представника, відповідач не довів факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, представник вважає складення відносно довірителя постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є незаконним, а відтак просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року судом відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

08 жовтня 2025 представник відповідача Шевчук І.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у позові. Свою позицію представник ТЦК мотивував тим, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги частини 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої «під час проведення мобілізації військовозобов`язаний у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

На підставі матеріалів справи тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 цілком обґрунтовано зроблено висновок, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП вчинення порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Відповідальність за дане правопорушення передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Під час розгляду справи права позивача були дотримані, а процедура розгляду справи здійснена у встановленому законом порядку. Відтак, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено неправомірність винесення оскаржуваної постанови. Інші доводи позивача щодо порушення прав на думку відповідача, є безпідставними та не спростовують надані матеріали.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на військовому обліку у в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 13.04.2021 року як військовозобов`язаний, має військове звання «старший солдат».

Постановою тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_2 № 652 від 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку з порушенням частин 1,2,3 статті першої Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частини 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Підставою для прийняття оспорюваного рішення стало неприбуття позивача, як військовозобов`язаного за повісткою на визначену дату для уточнення даних.

Звертаючись з позовною заявою до суду, представник позивача вважає вищезазначену постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин справи.

Досліджуючи вказані правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч. 1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.(ч.1 ст. 210-1 КУпАП)

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (ч.2 ст.210-1 КУпАП)

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (ч.3 ст.210-1 КУпАП).

Частинами першою третьою ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до частини першої ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 цього Закону військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022р., громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що ОСОБА_1 19.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслано через засоби поштового зв`язку АТ «Укрпошта» електронну повістку №4027211 про необхідність явки на 07.07.2025 р. о 14-00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) для уточнення даних. За вказаною повісткою на визначену дату ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Поштове відправлення з повісткою на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) було повернуто АТ «Укрпошта» ІНФОРМАЦІЯ_7 з відміткою про невручення «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд вважає, що в силу положень ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період (затверд. постановою КМУ від 16.05.2024 р. №560) позивач повинен був прибути за повісткою на визначену в ній дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, чого ним зроблено не було та у зв`язку з чим він вчинив адміністративне правопорушення.

Постановою тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 № 652 від 18.08.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Поряд з цим, представник позивача вважає, що була порушена процедура притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, згідно зі статтею 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд зауважує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням установленої процедури, яка створює умови об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи».

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Матеріали справи не містять доказів, що порушник був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. А тому, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, враховуючи те, що оскільки позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню. Відтак, позов підлягає до задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.139КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем у справі сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 484,48 грн, який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі ст.ст. 38, 210, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення №652 від 18.08.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 484,48 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_3 .

Суддя: М.М.Ротар