Справа № 240/19185/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19185/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Леміщак Дмитро Михайлович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

03 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Координаційно-моніторингової митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Координаційно-моніторингової митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України, Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення від 16.09.2024 № UA126000/2024/000005/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/007475.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що декларантом не надано інформацію щодо всіх складових понесених витрат, а тому митний орган дійшов висновку, що це свідчить про факт невиконання умов частини третьої статті 53 Митного кодексу України, адже подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. На вимогу митного органу декларант надав витяг з особистого кабінету, з якого встановлено, що покупка автомобіля була здійснена на платформі auto1.com. На офіційному сайті платформи розміщені Умови та положення купівлі-продажу автомобілів з пробігом. Згідно витягу з особистого кабінету встановлено, що дата покупки автомобіля відбулася 17.08.2024, а 21.08.2024 отримано платіж за автомобіль в сумі 6754 євро, що свідчить про можливу передоплату. У надісланому витягу з особистого кабінету, у розділі «Підтвердження замовлення автомобіля WBA2D710205C39444» зазначені наступні документи: рахунок-фактура за автомобіль 1752, аукціонний рахунок 5180, рахунок за послугу 5180 та Transport Invoice 5174, які не були надані до митного оформлення. Натомість були надані рахунок-фактура (інвойс) від 21.08.2024 б/н та Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 12.09.2024 б/н. Тобто документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, інформації про відшкодування податку на додану вартість та транспортних витрат. Також на офіційному сайті Платформи присутній прайс-лист покупки автомобілей, в якому наведені суми всіх зборів за використання послугами Платформи, які вказуються у підтвердженні покупки і повинні бути перераховані Дилером. Власником і продавцем транспортних засобів, пропонованих через Платформу, є компанія AUTO1 European Cars B.V., Hoogoorddreef 11, 1101BA Amsterdam, The Netherlands (реєстраційний номер компанії: № 856915361) або компанія AUTO1 Italia Commercio s.r.l., Piazzale Luigi Cadorna 2 Milano, Italy (зареєстрована в комерційному реєстрі Італійської торгової палати в Мілані під номером: 5). Водночас із аналізу документів, наданих для митного оформлення транспортного засобу, а саме з інвойсу, вбачається, що транспортний засіб придбавався у фізичної особи, а не у компанії AUTO1 European Cars B.V. або компанії AUTO1 Italia Commercio s.r.l. Відповідно до довідки про транспортні витрати від 12.09.2024 б/н, поданої до митного оформлення, витрати на доставку оцінюваного автомобіля до кордону України склали 300 євро. Відповідно до відомостей гр. 15 декларації від 13.09.024 № 24UA26U1, країна відправлення Німеччина, однак згідно інформації з особистого кабінету покупця автомобіль був забраний з Польщі, документи доставлені до Німеччини і вказаний Transport Invoice № 5174. Враховуючи викладене, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо місця і способу транспортування оцінюваного транспортного засобу. Митниця виставила декларанту вимогу про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість автомобіля, а саме банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару; страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, а також висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. На що декларант відповів, що всі можливі на той момент додаткові документи додані до МД, і надати ще додаткових документів він не має можливості. Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: МД № 24UA43U8 від 30.08.2024: автомобіль легковий, б/в, марка згідно з довідником BMW, модель згідно з довідником - 418D, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 , тип палива - дизель, об`єм двигуна - 1995 см3, потужність 110 кВт, ціна - 9250 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Позивач не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, представником позивача 13.09.2024 до Житомирської митниці було подано митну декларацію № 24UA26U1 для митного оформлення вживаного транспортного засобу марки BMW, модель 220d, номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, вартістю 6754 євро, в якій вказано митну вартість автомобіля за основним методом в розмірі 7054 євро (6754 євро + 300 євро транспорті витрати).

До митної декларації були додані такі документи: рахунок-фактура (iнвойс) (Kaufvertrag) б/н від 21.08.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.11.2015; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 12.09.2024; внутрішній договір (контракт) доручення № 202 26.04.2024 (нотаріально посвідчена довіреність); договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.07.2024; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом EN069996, від 18.11.2015; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні 004062322, виданий 16.10.2019; фото; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 5161-2658-5912-40130 від 10.09.2024; копія митної декларації країни відправлення 24PL402010E1041293 від 11.09.2024; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FN 895453, виданий 18.05.2018.

Координаційно-моніторингова митниця скерувала декларанту вимогу про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість автомобіля, а саме банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару; страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, а також висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Листом від 13.09.2024 представник декларанта відповів, що всі можливі на той момент додаткові документи додані до МД, і надати ще додаткових документів він не має можливості.

Дослідивши подані документи, Координаційно-моніторингова митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 16.09.2024 № UA126000/2024/000005/2 за резервним методом 6 (шостим) на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби у зв`язку з неможливістю застосування інших методів визначення митної вартості, а саме методів 2а та методу 2б у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом і ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару МД № 24UA43U8 від 30.08.2024: автомобіль легковий, б/в, марка згідно з довідником BMW, модель згідно з довідником - 418D, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 , тип палива - дизель, об`єм двигуна - 1995 см3, потужність - 110кВт, вартість - 9250 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Прийняттю рішення передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом 16.09.2024.

На виконання прийнятого рішення Житомирською митницею було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/007475.

Вважаючи, що рішення про коригування митної вартості товару прийнято, а картку відмови видано з порушенням вимог законодавства України, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митна вартість товарів які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами 4 та 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 1 та 2 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14.

Міжнародні правила митної оцінки товарів визначені в багатосторонній Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, до якої приєдналася Україна.

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи й торгівлю первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

При цьому, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17, від 24.10.2019 у справі № 815/7158/15.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 15.02.2024 у справі № 815/5838/17 перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України. Декларант під час митного оформлення імпортованого товару зобов`язаний надати такі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з основним методом (ціною договору). Повноваження контрольного органу витребувати додаткові документи стосується лише тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх документів, визначених статтею 53 цього Кодексу.

У постанові від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625 Верховний Суд зауважив, що Митний орган у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Водночас наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Саме на митний орган покладено обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їхньої перевірки на підставі наданих декларантом документів, зокрема, надання яких може усунути сумніви в достовірності цих відомостей, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей.

У постанові від 20.03.2020 у справі № 480/4423/18 Верховний Суд зазначив, що неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, не призводить до негативних правових наслідків. Неподання таких документів може зумовити відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митної вартості товарів, якщо в контрольного органу будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 16.09.2024 № UA126000/2024/000005/2 (графа 33) зазначені такі підстави його прийняття:

- копія митної декларації № 24PL402010E1041293 від 11.09.2024 не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки вона складена не у країні фактичного експорту товару;

- відповідно до відомостей гр. 15 поданої до митного оформлення декларації від 13.09.2024 № 24UA26U1, автомобіль транспортувався з Німеччини. Згідно інформації з особистого кабінету покупця автомобіль доставлено до Польщі, а документи до Німеччини, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування;

- покупка автомобіля була здійснена на Платформі auto1.com, в загальних положеннях якої вказано, що за допомогою Платформи автомобілі продаються виключно автодилерам, а власником транспортних засобів, пропонованих через Платформу, є компанія AUTO1 European Cars B.V. або компанія AUTO1 Italia Commercio s.r.l. В особистому кабінеті покупця, в розділі «Підтвердження замовлення автомобіля WBA2D710205C39444» зазначені наступні рахунки: рахунок-фактура автомобіля 1752, рахунок за послугу 5180, аукціонний рахунок 5180, Transport Invoice 5174, які не надані до митного оформлення. Разом з тим, в наданому документі під кодом 0380 б/н від 21.08.2024 вказано продавця: Hochtl Christian Gunter, який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.22.2015 № НОМЕР_3 , є власником транспортного засобу і покупця Andrusenko Olha. Таким чином декларантом не надано повної та достовірної інформації щодо всіх складових понесених витрат;

- відповідно до довідки про транспортні витрати від 12.09.2024 витрати на доставку оцінюваного автомобіля до кордону України склали 300 євро. У зв`язку із відсутністю у митниці відомостей про точне місце укладання правочину купівлі-продажу товару та відсутністю інших документів, що підтверджують відомості про фактичну країну відправлення товару, митниця позбавлена можливості перевірити числові значення складової митної вартості - витрат на транспортування;

- відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не подані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

- відомості про ціну продажу товару, викладені у документі під кодом 0380 б/н від 21.08.2024 та копії митної декларації країни відправлення № 24PL402010E1041293 від 11.09.2024 можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у випадку надання митному органу засвідченого перекладу на українській мові даних документів;

Судом встановлено, що 26.04.2024 позивач видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (незалежно одне від одного) придбати (купити) за ціну та на умовах їм відомих за кордоном України, в будь-якій державі світу, у будь-якої фізичної чи юридичної особи на її ім`я будь-який транспортний засіб та перегнати (доставити) його до місця її проживання.

21.08.2024 між ОСОБА_1 (далі - Покупець) та ОСОБА_7 (Хьотль Кріштіан Гюнтер) (далі - Продавець) було укладено Угоду купівлі-продажу на вживаний транспортний засіб, відповідно до якої Продавець продав, а Покупець придбав вживаний транспортний засіб марки BMW, модель 220d, номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, вартістю 6754 євро.

Видано інвойс / Kaufvertrag від 21.08.2024, який містить відомості стосовно сторін угоди, ідентифікації транспортного засобу та запис про ціну вказаного автомобіля, а саме Hochtl Christian Gunter, Andrusenko Olha, транспортний засіб марки BMW, модель 220d, номер кузова НОМЕР_2 вартістю 6754 євро.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 18.22.2015 № НОМЕР_3 , є ОСОБА_7 власником згаданого транспортного засобу.

Митна декларація країни відправника № 24PL402010E1041293 від 11.09.2024 містить посилання на договір від 21.08.2024, а також інформацію про отримувача ОСОБА_8 та відомості стосовно ідентифікації автомобіля марки BMW, модель 220d, номер кузова НОМЕР_2 .

Вказаний інвойс є належним документом, що підтверджує вартість товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації, тобто відповідає вимогам частини 2 статті 53 МК України.

Тобто декларант надав основні документи рахунок-фактуру від 21.08.2024, який містить фактичну фактурну вартість 6754 євро та документ про транспортні витрати на суму 300 євро, які разом формують суму митної вартості 7054 євро.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії уповноважених осіб відповідача щодо запиту додаткових документів не ґрунтуються на вимогах чинного митного законодавства, оскільки в розумінні вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України уповноважена особа митниці має право запропонувати декларанту для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару надати додаткові документи лише у випадку коли подані декларантом документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, документи, що містяться в особистому кабінеті на auto1.com (аукціонний рахунок, рахунок за послугу тощо), є внутрішнім регламентуючим матеріалом Платформи, який визначає порядок стягнення зборів між учасниками торгової платформи. Ці документи не є обов`язковими для встановлення фактичної ціни продажу, яка підтверджується оформленою комерційною угодою (рахунком-фактурою).

Варто зауважити, що купівля транспортного засобу у фізичної особи не змінює обов`язковості відображення фактичної суми угоди, а тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що той факт, що автомобіль придбано у фізичної особи, а не у компанії, пов`язаної з AUTO1 Group, що може свідчити про інший характер операції та невідповідність задекларованої вартості.

Посилання відповідача на дані з вебсайту www.mobile.de, де ринкові ціни подібних автомобілів починаються від 8890 євро і вище, що суперечить задекларованій вартості 7054 євро, обґрунтовано відхилені судом, адже такі оголошення часто відображають орієнтовні ціни. Фактична ціна, підтверджена комерційними документами, є об`єктивним показником вартості угоди, а в основі визначення митної вартості має лежати сума, за яку відбулася операція, підтверджена рахунком-фактурою та іншими документами, а не загальнодоступні оголошення.

Також є безпідставним твердження, що відомості про ціну продажу товару, викладені у документі під кодом 0380 б/н від 21.08.2024 та копії митної декларації країни відправлення № 24PL402010E1041293 від 11.09.2024 можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості лише у випадку надання митному органу засвідченого перекладу на українській мові даних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

При цьому, ст. 254 МК України передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.

Обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Отже, на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості.

У даному випадку відомості про ціну продажу, як зазначено у документі під кодом 0380 б/н від 21.08.2024, містять конкретні числові значення, що не залежать від мови викладення. Цифри та суми є універсальними показниками, які не втрачають своєї точності при перекладі, а митний орган має оцінювати числові значення незалежно від того, чи представлені вони у вихідному варіанті, оскільки ключовим аспектом є точність самої інформації, а не її мовна форма. Хоча вимога засвідченого перекладу документів на українську мову має забезпечити повну зрозумілість інформації для митних органів, вона не повинна автоматично призводити до відмови у використанні наданих даних, якщо числові показники є чіткими та однозначними.

До того ж, у листі від 13.09.2024 митниця не витребовувала у позивача переклад документів, а вказала про неможливість їх врахування лише в консультації від 16.09.2024.

Відповідно до звіту експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № 17/09/2024-3 від 17.09.2024 ринкова вартість автомобіля марки BMW модель 220d з номером кузова НОМЕР_2 на 17.09.2024 складає 6730 євро.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 у справі № 160/8762/21 зазначив, що норми законодавства не обмежують період подання платником податків необхідних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки платник податків може довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучити до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого балансу.

Застосування митним органом з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд зауважує, що наявні у матеріалах справи документи достатні для підтвердження заявленої позивачем митної вартості та дозволяють визначити митну вартість за ціною договору, а доводи відповідача не свідчать про заниження такої вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 55 МК України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

При цьому у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).

Отже, із системного аналізу наведених приписів слідує, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №160/9473/19, від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020, від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020.

Встановлено, що у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA126000/2024/000005/2 від 16.09.2024 використано відомості з МД № 24UA43U8 від 30.08.2024: автомобіль легковий, б/в, марка згідно з довідником BMW, модель згідно з довідником - 418D, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 , тип палива - дизель, об`єм двигуна - 1995 см3, потужність 110 кВт, ціна - 9250 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Однак, автомобіль, який був предметом розмитнення за МД № 24UA43U8 від 30.08.2024, має суттєві відмінності від автомобіля, який розмитнював позивач, оскільки за вказаною декларацією розмитнено іншу модель автомобіля, а саме BMW 2 Series, у той час як позивач здійснив митне оформлення автомобіля BMW 4 Series, який вищий класом, відповідно його вартість вища.

Разом з цим, оскаржуване рішення не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару за зазначеною митною декларацією, що не дає можливості пересвідчитися у правильності визначення такої митної вартості відповідачем.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Координаційно-моніторингової митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.