Справа № 334/2035/25
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 31.10.2025
Справа № 334/2035/25
Провадження № 2-а/334/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючої судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря Алєйнікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладання адміністративного стягнення.

Позов обґрунтованим наступним.

22 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 102 за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу і штрафу у розмірі 25500 грн.

Про зазначену постанову Позивач дізнався 5.03.2025 року.

Вважає її незаконної та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

19.01.2025 року близько 15.00 год. позивача на проспекті Соборному у м. Запоріжжя біля будинку 151 зупинили працівники поліції, які попросили пред`явити документ, що посвідчує особу. Позивачем було надано «еДокумент» у за стосунку «Дія». Після перевірки документів виникла конфліктна ситуація. Відносно позивача було складено протокол затримання, поліцейські намагалися надягти кайданки на нього. Після чого на службовому автомобілі поліції його було доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Там відносно позивача було складено протокол №1511 вд 19.01.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КпАП України.

При ухваленні оскаржуваної постанови в якості доказу було зазначено акт від 19.01.2025 року, з якого не зрозуміло, що за факт він встановлює.

В матеріалах справи відсутні фото- та відео фіксація здійснення процесу перевірки документів працівниками ТЦК та СП.

Окрім того, ст. 255 КпАП України не передбачає повноважень працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 складати протоколи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено неповноважною особою.

В оскаржуваній постанові не зазначено причин неможливості отримання даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами.

Просить поновити позивачу строк для оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 22.01.2025 року № 102 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП; визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 22.01.2025 року № 102 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.,надав заяву про слухання справи за відсутності.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав відзив, відповідно до якого заперечив можливість задоволення позову. Зазначив про те, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача - начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19.01.2025 року ОСОБА_1 при перевірці не мав при собі обліково-військових документів, про що було складено відповідний акт від 19.01.2025 року. Після цього уповноваженою особою в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КпАП України, в якому останнього було сповіщено щодо часу та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від пояснень відмовився. На розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач не з`явився.

До функціональних обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 2612.2023 року, відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини четвертої статті 229КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За визначенням ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів та зміцнення законності.

Як вбачається зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності дійсно можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного, а також об`єктивного з`ясування обставин справи.

Положеннями ст.280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами ж в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису або засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

При цьому, виходячи із закріпленого в ч.4 ст.129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Згідно з ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод або інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або ж мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

19.01.2025 року офіцером відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим лейтенантом ОСОБА_3 складений протокол №1511 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до якого останній 19.01.2025 року о 15.20 год. біля будівлі 151 по проспекту Соборному у м. Запоріжжя у період мобілізації не мав при собі та відмовився пред`явити свій військово-обліковий документ на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , поліцейського Бердянського РВП, чим порушив вимоги ч.6 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КпАП України.

У графі пояснення зазначено, що ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився.

Згідно з актом про відсутність військово-облікового документу від 19.01.2025 року ОСОБА_1 під час здійснення перевірки військово-облікового документа групою оповіщення не мав при собі військово-облікового документу.

22 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 102 за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу і штрафу у розмірі 25500 грн.

5.03.2025 року позивачем отримано копію оскаржуваної постанови, в зв`язку із чим вважає, що строки звернення із позовом підлягають поновленню.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості адміністративного позову, суд звертає увагу, що згідно зі ст.235 КУпАП, ТЦК та СП розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст.210, 210-1, 211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі СБУ або СЗР України). Від імені ТЦК та СП розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За приписами ч.1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як передбачено у п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про ТЦК та СП» від 23.02.2022р. №154, ТЦК та СП є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, а також мобілізаційної підготовки та мобілізації.

ТЦК та СП утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП.

У силу п.9 Положення №154, ТЦК та СП відповідно до покладених завдань розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням КУпАП.

Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної Інструкції, протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

З викладених вище норм можна дійти висновку, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема, і за ст.210-1 КУпАП.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, повноваження та відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян відносно здійснення мобілізаційних заходів.

Особливий період, відповідно до абз.5 ч.1 ст.1 Закону №3543-XII, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014р. №303/2014.

24.02.2022р. Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64/2022, відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022р. строком на 30 діб.

У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Як уже зазначалося вище, ст.210-1 КУпАП визначає покарання за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені у ст.22 Закону №3543-XII.

Так, ч.6 ст.22 Закону №3543-XII чітко передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП або ж поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

За змістом абз.3 п.10-1 «Правил військового обліку», які є додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, і пред`являти їх за вимогою, серед інших, уповноваженого представника районного (міського) ТЦК та СП або ж поліцейського.

Законодавчий припис про необхідність мати при собі і пред`являти за вимогою військово-обліковий документ покладає на особу і обов`язок отримати такий документ.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа» від 16.05.2024р. №559 було затверджено нову форму військово-облікового документа, який і має таку назву.

Пунктом 2 Постанови встановлено, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Відповідно до п.1 Порядку №559, військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до п.п.3 і 4 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності Постановою №559.

Як передбачено у п.2 Порядку №559, військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується Постановою №559.

Згідно із п.7 Порядку №559, військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.

Формування і відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у п.8 цього Порядку.

За абз.2 п.82, п.9 Порядку №559, формування військово-облікового документа в електронній формі для друку може також здійснюватися особисто засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або адміністратором центру надання адміністративних послуг засобами Порталу Дія (у разі особистого звернення) за умови уточнення облікових даних.

Військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

При цьому, за змістом п.14 Порядку №559 військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) ТЦК та СП або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках, зокрема, якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності зазначеною вище Постановою, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Для отримання (заміни) військово-облікового документа на бланку громадянин зобов`язаний особисто звернутися з письмовою заявою до районного (міського) ТЦК та СП або його відділу (відповідного органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або ж виключення з військового обліку і надати кольорову фотокартку встановленого розміру (п.17 Порядку №559).

У відповідності до п.18 Порядку №559, військово-обліковий документ на бланку повинен бути виданий (замінений) протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації заяви в районному (міському) ТЦК та СП або його відділі (відповідному органі СБУ, підрозділі розвідувального органу).

Водночас, матеріалами даної справи підтверджується, що ОСОБА_1 , на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення від 19.01.2025 рок. №1511 за ч.1 ст.210-1 КУпАП, будь-якого військово-облікового документу не мав.

Такий військово-обліковий документ не був наданий і до суду.

Оцінюючи доводи позовної заяви, суд вважає, що вони жодним чином не спростовують вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого у ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки ч.6 ст.22 Закону №3543-XII чітко передбачає обов`язок громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, у період проведення мобілізації (крім цільової), мати при собі військово-обліковий документ і пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП або ж поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

В розрізі викладених норм, відповідач надав правильну правову оцінку діям позивача, оскільки останній військово-облікового документа взагалі не мав (що, власне, позивачем жодним чином у суді не спростовувалося) та, відповідно, пред`явити його на вимогу уповноважених представників ТЦК та СП не міг, чим і порушив ч.3 ст.210-1 КУпАП. Склад правопорушення, передбаченого у ч.3 ст.210-1 КУпАП, є загальним та, відповідно, сама по собі відсутність у громадянина чоловічої статі від 18 до 60 років при собі військово-облікового документа у період проведення мобілізації, являється, на переконання суду, порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Крім цього, суд відхиляє доводи позивача щодо неповідомлення його про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються відомостями зазначеними у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначена дата та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також наявна відмітка про відмову від пояснень та підпис ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана позивачем постанова була винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстави для її скасування - відсутні. При цьому, окремі дефекти спірного рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо його протиправності та, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), то відповідне рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем несуттєві недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним цього рішення суб`єкта владних повноважень за умови, якщо позивачем дійсно вчинено порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тим більше в особливий період, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

За вказаних обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 210, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2025 року № 102 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладання адміністративного стягнення.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Гнатюк О. М.