Справа № 560/3296/25
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3296/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

03 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Хмельницькій області від 10.10.2024 №12 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи за періоди з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12.1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000, що дає право на призначення грошової допомоги;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги, періоди роботи на посадах вихователя з 09.09.1981 по 19.11.1984, з. 17.12,1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000, призначити і виплатити одноразово разом з виплатою першої після вступу рішення в законну силу пенсії за віком ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу ХУ Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії. ПФУ була призначена пенсія за віком, але разом з тим, протиправно не було нараховано грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги. До спеціального стажу не зараховано періоди з 09.09.1981 по 19.11.1984, з. 17.12,1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000 оскільки відсутні уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, що підтверджують роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної власності із зазначенням інформації про періоди перебування/не перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Позивач вважає таке рішення протиправним, просить позов задовольнити.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Хмельницькій області від 10.10.2024 №12 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги, періоди роботи на посадах вихователя з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12,1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 13.04.2024 отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09.05.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 05.06.2024 №10617-9051/П-03/8-2200/24 повідомило, що до заяви для призначення пенсії за віком не долучено документи за період роботи в закладах освіти із зазначенням інформації про періоди перебування/не перебування у відпустках без збереження заробітної плати. За умови повторного звернення до територіального органу Пенсійного фонду України та надання відповідних довідок, питання призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій буде переглянуто.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.08.2024 по справі №560/9304/24, залишеним без змін ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Хмельницькій області щодо розгляду у встановленому порядку заяви ОСОБА_1 від 09.05.2024 щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій. Зобов`язано ГУ ПФУ у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2024 щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

На виконання рішення суду, відповідач прийняв Рішення від 10.10.2024 №12, яким відмовив у призначенні одноразової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги.

До спеціального стажу не зараховано періоди роботи з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12,1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000, оскільки відсутні уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, що підтверджують роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної власності із зазначенням інформації про періоди перебування/не перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулася до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час вирішення питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги мав бути врахований період з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12,1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000 протягом якого є документальне підтвердження виконання позивачем обов`язків за посадою протягом такого періоду.

Оскільки органом ПФУ визнано наявність у позивача спеціального стажу у розмірі 23 роки 02 місяці 21 день, та надані позивачем документи підтверджують факт роботи понад 9 років в період з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12.1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000, що свідчить про наявність у позивача стажу понад 32 роки та відповідно наявність права на отримання одноразової грошової допомоги.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що рішення є неправомірним та таким, що ухвалене із неповним дослідженням обставин справи, а саме неврахуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, що у свою чергу є грубим порушенням основоположних принципів адміністративного судочинства.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що суд І інстанції дійшов до хибних висновків щодо наявності підстав для зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги періодів роботи з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12.1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000, оскільки відсутні уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, що підтверджують роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» із зазначенням інформації про періоди не перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» (далі - Порядок № 1191).

Пунктом 2 Порядку № 1191 установлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

А пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних, визначених законодавством посадах, й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 234/13835/17.

Як встановлено судом, підставою для відмови позивачу у призначенні грошової допомоги послугувало те, що на думку органу ПФУ спеціальний стаж позивача, який враховується під час вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років, становить менше 30 років (зокрема 23 роки 02 місяці 21 день).

При цьому, до такого спеціального стажу не враховано період роботи з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12,1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000, оскільки відсутні уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, що підтверджують роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної власності із зазначенням інформації про періоди перебування/не перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Із цього слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 позивач з 09.09.1981 працювала на посаді вихователя ясельних груп в яслі-садку №10 ВО "Дніпроенергобудіндустрія" Світловодського заводу конструкцій швидкомонтажних будівель, 26.07.1983 переведена на посаду вихователя цього ж яслі-садочка; 04.11.1983 переведена на посаду вихователя дитячого садка №3 тимчасово; 19.11.1984 звільнена з посади згідно статті 38 КЗпП України за власним бажанням; 17.12.1984 прийнята на посаду вихователя дитячого садочка №3 Світловодського заводу конструкцій швидкомонтажних будівель; 01.07.1985 переведена вихователем дитячого садочка №3 ПО "Дніпроенергостройгіром" Світловодського кар`єроуправління; 09.09.1986 переведена вихователем в ясла-садочок №6 ПО "Дніпроенергостройгіром" Світловодського заводу залізобетонних виробів; 25.07.1988 звільнена з посади у зв`язку з переводом чоловіка на нове місце роботи; з 23.08.19881 по 21.01.1992 працювала на посаді лаборанта Чемеровецького медичного училища, 17.02.1992 призначена вихователем Чемеровецького дитячого садочка №1 на період відсутності основного працівника; 24.02.1994 звільнена з посади вихователя у зв`язку із зміною місця проживання; 14.09.2000 зарахована на посаду вихователя Хмельницького будинку дитини, 08.11.2000 звільнена з посади за власним бажанням; 22.01.2001 прийнята на посаду в ДНЗ №6 "Колобок" м.Хмельницького на посаду вихователя.

Жодних зауважень відповідача до зазначених записів трудової книжки в матеріалах справи не містяться.

Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що під час перебування у короткотермінових відпустках без збереження заробітної плати так чи інакше особа продовжує перебувати у трудових відносинах із роботодавцем, спірні періоди мають бути включені до страхового стажу, а тому правові підстави для виключення цих періодів із спеціального стажу відсутні.

До того ж Порядком №1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем під час вирішення питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги мав бути врахований період з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12,1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000 протягом якого є документальне підтвердження виконання позивачем обов`язків за посадою протягом такого періоду.

Оскільки в даному випадку спірний стаж був не зарахований рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.10.2024 №12, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, щодо наявності правових підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.10.2024 №12 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача період роботи з 09.09.1981 по 19.11.1984, з 17.12.1984 по 25.07.1988, з 17.02.1992 по 24.02.1994, з 14.09.2000 по 08.11.2000.

З урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.