Справа № 760/25204/24
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/746/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омельяненко С.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, третя особа: поліцейський 2 взводу 5 роти 3 батальйону полку Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Базько Владислав Анатолійович про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ДПП, УПП в м. Києві, у якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3117240 від 23.09.2024, винесену поліцейським 2 взводу 5 роти 3 батальйону полку УПП в місті Києві ДПП Базьком В.А., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення; cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на його користь суму сплаченого штрафу у розмірі 680 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою поліцейського 2 взводу 5 роти 3 батальйону полку 1 УПП в місті Києві ДПП Базька В.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 23.09.2024 серії ЕНА № 3117240 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

З тексту зазначеної постанови слідує, що 23.09.2024 о 19:14:10 годині у місті Києві по проспекту Берестейському (Перемоги), водій, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.8, чим порушим п. 17.1 Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Вказує, що факт скоєння правопорушення не підтверджений належними доказами, розгляд справи відбувся поверхнево, без здійснення підготовки до розгляду справи, без надання водію можливості подати пояснення по справі та скористатись правовою допомогою, що свідчить про повну необґрунтованість та неправомірність постанови патрульного поліцейського та її скасування в судовому порядку.

Зазначає, що 23.09.2024 близько 19 години 14 хвилин, керуючи автомобілем NISSAN ROGUE, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись у другій правій смузі автодороги по проспекту Берестейському у місті Києві, він був зупинений поліцейським 2 взводу 5 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції Базьком В.А., який надав йому вказівку з`їхати у крайню праву полосу та повідомив, що, на його думку, позивач нібито здійснив рух транспортного засобу на смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР.

Із даним твердженням працівника поліції він не погодився, повідомив інспектору, що був зупинений ним під час руху не по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, а під час руху другою правою смугою автодороги (смуга для руху маршрутних транспортних засобів - крайня права) і смугою для маршрутних транспортних засобів не рухався взагалі. На це співробітник поліції взяв його посвідчення водія і техпаспорт на автомобіль та прослідував до свого патрульного автомобіля, а він залишився чекати на місці зупинки. Через декілька хвилин співробітник поліції Базько В.А. повернувся та передав йому винесену ним оскаржувану постанову від 23.09.2024 серії ЕНА № 3117240, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн., повідомивши при цьому, що у разі незгоди із прийнятим рішенням, позивач можу оскаржити постанову у судовому порядку.

Стверджує, що він жодного пункту ПДР не порушував та при здійсненні руху по проспекту Берестейському у місті Києві, рух транспортного засобу на смузі для маршрутних транспортних засобів не допускав. Крім того, інспектор поліції постанову складав без врахування його зауважень, пояснень, доказів, що підтверджують порушення ПДР, не надав.

Окрім цього, розгляд справи про адміністративне правопорушення не відбувався взагалі, а працівник поліції, взявши його документи, склав оскаржувану постанову у своєму службовому автомобілі та передав її йому.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити та скасувати вказану постанову.

Ухвалою суду від 04.11.2024 було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивачу судом було надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження. Відповідачам судом було надіслано копію ухвали та копію позовної заяви із додатками.

09.12.2024 представником відповідача було подано суду відзив на позовну заяву у якому просив суд у задоволенні позову відмовити. Заперечення проти позову мотивував тим, що факт порушення ПДР був установлений поліцейським та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач визнавав факт порушення ПДР.

30.12.2024 позивачем подано відповідь на відзив, вважає відзив необґрунтованим, доводи викладені у відзиві нікчемними.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що 23.09.2024 відносно позивача працівником поліції було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 23.09.2024 близько 19:17 год., у м. Києві по просп. Берестейському, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом NISSAN ROGUE, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначену дорожнім знаком 5.11 та дорожньою розміткою, чим порушив п. 17.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Дослідивши складену постанову серії ЕНА № 3117240 від 23.09.2024, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач у позовній заяві вказував, що він не здійснював рух смугою для руху маршрутних транспортних засобів, що і доводив інспектору під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте такі доводи позивача спростовуються наданим відповідачем відеозаписом.

Із дослідженого відеозапису установлено, що відповідач фактично визнав факт порушення ним ПДР, жодних заперечень інспектору не висловлював та зазначив, що випадково порушив ПДР, оскільки «переплутав».

Окрім цього, також судом установлено, що інспектор пропонував позивачу роз`яснити його права, на що останній повідомив про обізнаність із ними, жодних клопотань про відкладення розгляду справи та/або бажання скористатися правовою допомогою позивач не заявляв, а інспектор роз`яснив суть правопорушення, порядок та строки оскарження постанови і сплати штрафу.

Тобто установлені судом відомості спростовують викладені у позові доводи про не порушення позивачем ПДР, заперечення такого факту інспектора, відсутність розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем 23.09.2024 було порушено п. 17.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки обставини даної події фактично визнавалися позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо позовних вимог до відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у п. 7 ч. 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст. 245 Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами п. 5 ст. 213 КпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Стаття 222 КпАП України встановлює, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Приписами ч. 3 статті 288 КпАП України визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 3 ст. 122 КпАП України, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за № 724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаних справах вказав, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Суд приходить до висновку, що органом Національної поліції у даній справі є Департамент патрульної поліції та судом було здійснено розгляд справи по суті заявлених вимог саме до відповідача Департаменту патрульної поліції, як суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції не підлягають задоволенню, оскілки пред`явлені до неналежного відповідача.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Окрім цього, не підлягає задоволенню вимога про відшкодування суми сплаченого штрафу, позаяк вона є похідною від вимоги про скасування постанови.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, третя особа: поліцейський 2 взводу 5 роти 3 батальйону полку Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Базько Владислав Анатолійович про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Усатова І.А.