Справа № 440/11205/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: А.Б. Головко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 р. Справа № 440/11205/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2025, по справі № 440/11205/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.05.2023 №Ф-20051-17-У про сплату боргу (недоїмки) на суму 42653,17 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України фізичній особі - громадянину України ОСОБА_1 безпідставно стягнутих грошових коштів внаслідок застосування фінансових санкцій і зарахованих до бюджету в сумі 25778,83 грн.. за вимогою Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.05.2023 №Ф-20051-17-У та надати його до виконання у відповідне управління Державної казначейської служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20051-17-У від 04.05.2023 в частині визначення штрафу в розмірі 477,53 грн. та пені в розмірі 2404,37 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з викладенням висновків, що не відповідають обставинам справи, просив скасувати його та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що позивачем пропущений встановлений строк звернення до суду щодо оскарження рішення № 2854/16-31-24-10/ НОМЕР_1 від 20.05.2021. Та оскільки позивач не вживав заходів щодо оскарження вказаного рішення № 2854/16-31-24-10/ НОМЕР_1 від 20.05.2021 про застосування штрафних та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску, оскаржувана вимога від 04.05.2023 №Ф-20051-17-У винесена згідно з чинним законодавством.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, 04.05.2023 Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20051-17-У, якою повідомлено, що станом на 30.04.2023 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску, яку необхідно сплатити, складає 42653,17 грн., у тому числі недоїмка 22055,36 грн., штраф - 7211,74 грн., пеня - 13386,07 грн.

Позивач, не погоджуючись із вимогою контролюючого органу, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що за період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску та пеня не нараховуються.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI.

Відповідно до п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

01 січня 2017 набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни, зокрема, до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Так, відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Законом України № 592-IX від 13.05.2020 пункт 2 частини першої статті 7 викладено у редакції, відповідно до якої єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску".

Отже, у зв`язку із внесеними до Закону № 2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб підприємців з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 8, 12 ст. 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449.

Відповідно до п. 3 розд. VI Інструкції № 449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У ході судового розгляду встановлено, що станом на 30.04.2023 у ОСОБА_1 була наявна заборгованість:

- по коду платежу 71040000 (єдиний соціальний внесок для фізичних осіб - підприємців у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) у розмірі 19095,20 грн. (основний платіж 15552,02 грн., штрафні санкції - 477, 53 грн., пеня - 3065,65 грн.);

- по коду платежу 71010000 (єдиний соціальний внесок, нарахований роботодавцем на суму заробітної плати, винагород за договором ЦПХ, допомога по тимчасовій непрацездатності) в сумі 23557,97 грн. (в тому числі основний платіж в сумі 6503,34 грн., штрафні санкції - 6734,21 грн., пеня - 10320, 42 грн.).

- згідно з рішенням № 2854/16-31-24-10/ від 20.05.2021, яким до позивача застосовано за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 10.02.2018 по 12.11.2020 штраф у розмірі 477,53 грн. та нарахована пеня у розмірі 2404,37 грн.

На підставі зазначеного, 04.05.2023 Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу на суму 42653,17 грн., у тому числі недоїмка - 22055,36 грн., штраф - 7211,74 грн., пеня - 13386,07 грн.

Отже, за розрахунком податкового органу, загальна сума боргу позивача становила 42653,17 грн.

З урахуванням положень ст. 308 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20051-17-У від 04.05.2023 в частині визначення штрафу в розмірі 477,53 грн. та пені в розмірі 2404,37 грн.

Із матеріалів справи встановлено, що зазначена частина заборгованості позивача виникла у зв`язку прийняттям податковим органом рішенням № 2854/16-31-24-10/ від 20.05.2021 про застосування до позивача штрафу за несвоєчасну сплату єдиного внеску у розмірі 477,53 грн. та нарахування пені у розмірі 2404,37 грн. за період з 10.02.2018 по 12.11.2020.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №533-IX від 17.03.2020 доповнено розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI пунктами 9-10 - 9-12 (до яких надалі вносилися зміни Законами України від 30.03.2020 № 540-IX та від 13.05.2022 № 591-IX).

Так, п. 9-11.1 розд. VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №2464-VI встановлено, що тимчасово штрафні санкції, визначені частиною 11 статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19): - несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; - неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів); - несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів.

Згідно з п. 9-11.2 розд. VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №2464-VI протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на всій території України карантин. В подальшому цей строк постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався.

Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Враховуючи наведене вище правове регулювання спірного питання щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені, колегія суддів зазначає, що у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 11.03.2020 по 30.06.2023 штрафні санкції та пеня не нараховуються.

Так, підставою для прийняття контролюючим органом рішення № 2854/16-31-24-10/ від 20.05.2021 про застосування до позивача штрафу за несвоєчасну сплату єдиного внеску у розмірі 477,53 грн. та нарахування пені у розмірі 2404,37 грн. стали висновки щодо несвоєчасної сплати позивачем єдиного внеску за період з 10.02.2018 по 12.11.2020.

Втім, із урахуванням п. п. 9-11.1, 9-11.2 розд. VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску починаючи з 01.03.2020 по 12.11.2020.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 26.02.2021 у справі № 802/1283/16-а та від 11.11.2019 по справі № 803/1672/16, у випадку встановлення правомірності нарахування частини суми грошового зобов`язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за основним платежем та можливості обрахунку розміру такої суми, суд, в силу наданих процесуальним законом повноважень, не позбавлений можливості скасувати податкове повідомлення-рішення у відповідній частині.

При цьому, наданий на вимогу суду відповідачем розрахунок застосованої до позивача штрафної санкції та нарахованої пені містить відомості щодо дати нарахування єдиного внеску, дати операції (період з 10.02.2018 по 12.11.2020), розміру штрафної санкції, періоду нарахування пені та суму нарахованої пені.

Разом з тим, із наданого розрахунку не видається можливим достовірно виокремити суму нарахованих позивачу штрафних санкцій та пені за конкретний період з 01.03.2020 по 12.11.2020, з огляду на відсутність даних щодо нарахованої пені в розрізі кожного періоду несплати єдиного внеску до 01.03.2020 та після цього періоду, та відповідно розмір нарахованої штрафної санкції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20051-17-У від 04.05.2023 в частині визначення штрафних санкцій та пені на повну суму останніх, застосованих відповідно до рішення № 2854/16-31-24-10/ від 20.05.2021.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання позивачем строку звернення до суду із позовом щодо оскарження рішення № 2854/16-31-24-10/ від 20.05.2021 висновків суду не спростовують, оскільки предметом даного позову є правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.05.2023 №Ф-20051-17-У.

Отже, за встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 по справі № 440/11205/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло