Справа № 200/7971/25
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

03 листопада 2025 року Справа №200/7971/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 79 від 05.09.2025 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 79 від 05.09.2025 та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що ухвалою від 20 жовтня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 79 від 05.09.2025 та зобов`язання вчинити певні дії. Встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, протягом якого позивач має надати суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із обґрунтуванням поважності причин його пропуску.

Так, суд зазначає, що позивач у позовних вимогах, зокрема, просить суд:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження з 20.03.2024 пенсії по інвалідності максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, що встановлені для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 20.03.2024 перерахунок, індексацію та виплату пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків на рівні 60 % заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи той факт, що позивач вважає, що він не отримував пенсію у належному розмірі з березня 2024 року, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду в цій частині.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано заяву, у якій ОСОБА_1 зазначив, що йому щомісячно нараховується пенсія по інвалідності розмірі 89 636, 90 грн., але виплачується в розмірі 23 610, 00 грн., а відтак в наявності є зазначені вище умови, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а і за правилами ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата призначених сум пенсії не може бути обмежена будь-яким строком.

Надаючи оцінку доводам, наведеним в означеній заяві, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі "Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania)".

Верховний Суд в постанові від 22.12.2021 по справі № 200/17683/21 зазначив, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 у постанові від 30 січня 2019 року зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Не можна застосовувати аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях, ухвалених за результатами розгляду інших судових справ, незалежно від того, чи перераховані у відповідній постанові Великої Палати всі рішення ВСУ, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата.

На переконання суду у зазначеній категорії справ, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), застосуванню підлягають висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19.

В означеній постанові Верховний Суд, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а, зазначила, що норми, зокрема статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав виснувала, «що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року».

Поряд з цим, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Вказана постанова містить застереження щодо застосування її висновків відносно застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

Водночас, слід звернути увагу на підстави передачі вказаної справи на розгляд судової палати, які викладені в ухвалі від 04.03.2021, та яку обґрунтовано необхідністю відступу від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 240/27663/23 у котре наголосив, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Поряд із цим, суд відхиляє покликання сторони позивача на норми статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач просить суд здійснити йому перерахунок та індексацію пенсії, а тому, на думку позивача, пенсія йому розрахована неправомірно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2025 року по справі № 420/19263/24.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов подано до суду поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, поряд із цим, стороною позивача не наведено причин пропуску строку звернення до суду, які б були визнані судом поважними.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що в даних правовідносинах слід застосувати строки звернення до суду та прийняти до розгляду позовну заяву в межах 6-місячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України в частині позовних вимог про: визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження з 14.04.2025 пенсії по інвалідності максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, що встановлені для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 з 14.04.2025 перерахунок, індексацію та виплату пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків на рівні 60 % заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, суд приймає до розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно проведення з 01.09.2025 перерахунку пенсії по інвалідності, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 79 від 05.09.2025 про перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, в іншій частині за період з 20.03.2024 по 13.04.2025 позовна заява підлягає поверненню, відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 КАС України, п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Щодо іншої частини позовних вимог суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява подана з додержанням вимог статей 159-161 КАС України відсутні підстави, визначені статтями 169-170 КАС України для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, тому підлягає прийняттю до провадження та розгляду судом.

Відповідно до ч. 2, 6ст. 12 та ст.ст. 257-261, ч. 5 ст. 262 КАС України, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 12, 121, 122, 123, 160, 161, 169, 257-262, КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву в частині позовних вимог про:

визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження за період з 20.03.2024 по 13.04.2025 пенсії по інвалідності максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, що встановлені для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 за період з 20.03.2024 по 13.04.2025 перерахунок, індексацію та виплату пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків на рівні 60 % заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, скасування рішення № 79 від 05.09.2025 та зобов`язання вчинити певні дії.

Розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання даної ухвали може подати відзив на позов. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, справу буде розглянуто судом за наявними матеріалами.

Роз`яснити відповідачу, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду (ч. 3 ст. 162 КАС України).

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву, а відповідач - заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. До відповіді на відзив та заперечень застосовуються правила, встановлені ч.ч. 2 - 4 ст. 162 КАС України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua).

Інформація про права та обов`язки сторін та осіб, які беруть участь у справі, міститься у ст. ст. 44, 45, 47 КАС України.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і, в частині повернення позову, може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Голуб