Справа № 320/47652/23
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2025 року

м. Київ

справа №320/47652/23

адміністративне провадження № К/990/43907/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів: Стеценка С. Г., Тацій Л.В.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 про перегляд ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року щодо встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, і

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Київській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року пенсії за вислугу років, виходячи з сум грошового забезпечення, визначеного станом на 05 березня 2019 року, згідно з довідкою № 2/3/1/9294 від 31 жовтня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, виходячи з сум грошового забезпечення, визначеного станом на 05 березня 2019 року, згідно з довідкою № 2/3/1/9294 від 31 жовтня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 02 травня 2024 року позовні вимоги задовольнив.

Це судове рішення в апеляційному порядку не переглядалося та набрало законної сили.

ОСОБА_1 подав до Київського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення у цій справі та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання.

Цей самий суд ухвалою від 10 червня 2025 року залишив без задоволення його заяву про встановлення судового контролю у справі № 320/47652/23.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 10 червня 2025 року залишив без задоволення, а судове рішення ? без змін.

ОСОБА_1 не погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у встановленні судового контролю і оскаржив ці судові рішення до суду касаційної інстанції.

Вважає, що оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій винесені з порушенням норм процесуального права, вони не ґрунтуються на усіх обставинах справи, тому не можуть залишатися в силі і підлягають скасуванню. В касаційній скарзі її автор наводить обставини, які, в його інтерпретації, доводять підстави для втручання в оскаржені судові рішення (бракує висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; рішення, яке оскаржується, оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України (підстави для скасування судових рішень з направленням справи для продовження розгляду або на новий розгляд)), а також покликається на передумови, які, з його погляду, уможливлюють відкриття касаційного провадження, бо, знов-таки на думку скаржника, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа становить значний суспільний інтерес і має для нього виняткове значення.

Отож, предметом касаційного оскарження є ухвала Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року, яку цей суд постановив за наслідками розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення у цій справі та зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання, яку він подав на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України), а також судове рішення суду апеляційної інстанції, який залишив без змін цю ухвалу.

Колегія суддів перевірила наведене в касаційній скарзі обґрунтування на користь задоволення заявлених у ній вимог, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

За абзацами першими частин першої та другої статті 3823 КАС України суд за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 3821 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, що вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 3821 ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви [про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення] може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пунктів 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Із наведеного нормативного процесуального регулювання випливає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, винесена окремо від рішення суду за результатами розгляду заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення, і яка не є суб`єктом владних повноважень, і яка передбачена пунктом 29 частини першої статті 294 КАС України; та постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена в порядку апеляційного перегляду такої ухвали, - не підлягають касаційному оскарженню.

Колегія суддів не має застережень щодо того, що судові рішення ? ухвала окружного адміністративного суду та / чи тільки постанова (ухвала) суду апеляційної інстанції, за певних фактичних і юридичних передумов, в рамках забезпечення права на судовий захист можуть бути предметом відповідного інстанційного перегляду, зокрема, й шляхом оскарження до Верховного Суду. Але для цього особа, яка оскаржує таке (чи такі) рішення судів попередніх інстанцій, з посиланням на матеріальні та процесуальні норми права в їхньому системному розумінні має вмотивовано обґрунтувати стверджуване порушення свого права, яке потребує судового захисту й, зокрема, право на апеляційний перегляд справи та/ чи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Скаржник ОСОБА_2 подав касаційну скаргу і просить переглянути оскаржені судові рішення судів попередніх інстанції про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення за правилами касаційного оскарження. Але його звернення до Верховного Суду не містить ні посилання на нормативну базу, ні обґрунтування та мотивування, яке би ілюструвало, що такі судові рішення як про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення за законом можуть бути переглянуті саме за правилами касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 цього Кодексу суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У контексті викладеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана саме на судові рішення, які не переглядається касаційним судом, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження треба відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 про перегляд ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року щодо встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій