Справа № 160/17233/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2025 року

м. Київ

справа №160/17233/24

адміністративне провадження № К/990/43203/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №160/17233/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність (згідно імперативним вимогам та приписам пункту 4 частини першої статті 5 КАС України) Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, яка полягає в ненаданні запитуваної публічної інформації за запитами від 14 травня 2024 року, від 26 травня 2024 року, від 07 червня 2024 року, а саме, в ненаданні виготовлених і завірених належним чином факсимільних копій (ксерокопій) документів, що запитувались в цих запитах;

- зобов`язати (згідно імперативним вимогам та приписам пункту 4 частини першої статті 5 КАС України) Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області надати позивачу (надіслати на адресу електронної пошти) повну та достовірну інформацію, яка запитувалась у запитах від 14 травня 2024 року, від 26 травня 2024 року, від 07 червня 2024 року у вигляді завірених належним чином факсимільних копій (ксерокопій) таких документів: витягів з відомостей грошового забезпечення військовослужбовців, витягів з наказів начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області і Голови Служби безпеки України (ЦУ СБУ) про встановлення розмірів щомісячної надбавки за особливості проходження служби і встановлення розміру місячної премії по посаді, подібній тій, з якої звільнився позивач, станом на січень 2020, січень 2021, січень 2022, січень 2023 і січень 2024 років.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, які полягають у наданні ОСОБА_1 неповної запитуваної публічної інформації за запитами від 14 травня 2024 року, від 26 травня 2024 року, від 07 червня 2024 року.

Зобов`язано Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 (надіслати на адресу електронної пошти) повну та достовірну інформацію, яка запитувалась у запитах від 14 травня 2024 року, від 26 травня 2024 року, від 07 червня 2024 року у вигляді завірених належним чином факсимільних копій (ксерокопій) таких документів: витягів з відомостей грошового забезпечення військовослужбовців, витягів з наказів начальника Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області і Голови Служби безпеки України (ЦУ СБУ) про встановлення розмірів щомісячної надбавки за особливості проходження служби і встановлення розміру місячної премії по посаді, подібній тій, з якої звільнився ОСОБА_1 , станом на січень 2020, січень 2021, в січень 2022, січень 2023 і січень 2024 років.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №160/17233/24 - скасовано та ухвалено нове судове рішення у справі. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №160/17233/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто особі, яка її подала.

22 жовтня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №160/17233/24. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року справу №160/17233/24 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключних обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що ця справа має значення для уніфікованого розуміння та застосування права, оскільки її результати впливають не лише на сторони спору, а й інших громадян, які можуть зіткнутися з подібними правовими питаннями, а це означає, що рішення у цій справі може стати прецедентом або взірцем для тлумачення та застосування закону в майбутньому, що сприяє узгодженості правозастосовчої практики.

Питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Тобто слово «фундаментальне» несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш істотними для такої практики та формування її однаковості. За змістом підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятої статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Проте, наведені скаржником доводи не свідчать про наявність жодної із вказаних вище умов, скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Суд вважає, що наведені скаржником у касаційні скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Здебільшого доводи скаржника зводяться до необхідності здійснення касаційного перегляду конкретно цієї справи, що суперечить правовому змісту підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Також скаржник зазначає, що кінцевою метою правильного вирішення спору у даній справі є справедливе і законне і прозоре визначення розміру перерахованої пенсії, при цьому і матеріальний, і моральний аспект цієї справи має для нього виняткове значення. Вказує, що правильне розв`язання спору у справі №160/17233/24 є безальтернативною можливістю для нього відновити його право знати дійсний розмір пенсії, визначений Законом №2262-ХІІ, який приховують від нього посадовці УСБУ, в якому він бездоганно прослужив 27 років та має статус ветерана військової служби.

Окрім цього скаржник вказує, що матеріальна складова даного спору не єдина і не є основною для нього, ця справа має виняткове значення для нього саме через завдані йому моральні збитки, моральні страждання. Важливим для нього є те, що коли він вже служив на терені захисту безпеки Держави, Держава дала можливість в мирних і безпечних умовах отримувати освіту, ходити до дитячих садків, (а декому і народитись), тим представникам відповідача, котрі зараз всілякими способами, протиправно, намагаються зменшити розмір його пенсії і затримати у часі її перерахунок, а це є фактором його приниження і душевних страждань.

Скаржник зазначає, що отримавши рішення судів двох інстанцій (у справах №160/19320/22 і №160/9088/23) про законні підстави збільшення його пенсії, вони з дружиною, потребуючи постійного лікування, сподівалися на додаткові доходи, які мали забезпечити більш якісне (і як наслідок, більш коштовне) лікування. Моральні страждання, його та його дружини, полягають в тому, що маючи законне право на ці кошти, виключно через протиправні дії відповідача (неналежне виконання) тривалий час (до закінчення розгляду, зокрема, цього спору і розгляду в судах спору з ГУ ПФУ, а він неодмінно буде) вони полишені можливості їх отримувати. Цей факт є поза межами цього розгляду, але він означає, що пенсія ще певний і значний час не буде перерахована, отже моральні страждання його сім`ї триватимуть.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Встановлення в КАС України виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи та гарантувати особі права на остаточне та обов`язкове судове рішення.

Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.

Разом з тим, скаржник повинен довести, що спірні правовідносини є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.

При цьому, Верховний Суд зазначає, що незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є передбачуваним процесом.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №160/17233/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко