Справа № 380/1380/25
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/1380/25 пров. № А/857/32647/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі № 380/1380/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Гулкевич І.З. в м. Львові 30.06.2025 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, відповідач), в якому просить зобов`язати ГУ ДПС внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності пені по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 3456,73 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не заперечує правомірність винесених щодо неї податкових повідомлень-рішень (далі також ППР), проте пеня на такі нарахована протиправно. Вказані ППР нею отримано не було, про наявність таких дізналась з листа-повідомлення органу місцевого самоврядування. Щодо покликань відповідача на списки згрупованих поштових відправлень зазначає, що відсутнє підтвердження факту направлення (вручення) податкових повідомлень-рішень поштою у встановленому законодавством порядку.

Відповідач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просив в задоволенні такої відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкта нежитлової нерухомості (приміщення кафе-бару-їдальні) площею 104,6 кв.м. Відповідно до статті 266 ПК України, позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно контролюючим органом було сформовано ППР за 2019-2023 роки, зокрема: № 0-1305 від 07.05.2019, № 0-1305 від 14.05.2020, № 0-1305 від 07.06.2021, № 2-1305 від 06.09.2022, № 1-1305 від 02.05.2023.

Позивач вищезазначені податкові повідомлення-рішення не оскаржувала і не заперечує суті та розміру визначеного податкового зобов`язання, що підтверджується фактом повної сплати нею суми податку в розмірі 23 751,70 грн 29 липня 2024 року.

Згідно інтегрованої картки платника податків заборгованість з податків і зборів (обов`язкових платежів), у фізичної особи ОСОБА_1 виник податковий борг з 30.03.2020 по 29.07.2024 перед бюджетом, який станом на 31.07.2024 становить 3 456,73 грн. та складається з:

- 704,42 грн. нараховано пенi в інтегровану картку платника податків на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України (далі також ПК України) з урахуванням вимог Закону України щодо перiоду поширення коронавiрусної хвороби (COVID-19) з 30.03.2020 по 29.07.2024 на податкове повiдомлення-рiшення (форма «Ф») № 0-1305 вiд 07.05.2019 (дата виникнення боргу 29.07.2024);

- 592,17 грн. нараховано пенi в інтегровану картку платника податків на борг минулих років (стаття 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо перiоду поширення коронавiрусної хвороби (COVID-19) з 30.03.2021 по 29.07.2024 на податкове повiдомлення-рiшення (форма «Ф») № 0-1305 вiд 14.05.2020 (дата виникнення боргу 29.07.2024);

- 819,16 грн. нараховано пенi в інтегровану картку платника податків на борг минулих років (стаття 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо перiоду поширення коронавiрусної хвороби (COVID-19) з 26.02.2022 по 29.07.2024 на податкове повiдомлення-рiшення (форма «Ф») № 0-1305 вiд 07.06.2021 (дата виникнення боргу 29.07.2024);

- 1 135,24 грн. нараховано пенi в інтегровану картку платника податків на борг минулих років (стаття 129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо перiоду поширення коронавiрусної хвороби (COVID-19) з 29.05.2023 по 29.07.2024 на податкове повiдомлення-рiшення (форма «Ф») № 2-1305 вiд 06.09.2022 (дата виникнення боргу 29.07.2024);

- 205,74 грн. нараховано пенi в інтегровану картку платника податків на борг минулих років (стаття 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо перiоду поширення коронавiрусної хвороби (COVID-19) з 23.04.2024 по 29.07.2024 на податкове повiдомлення-рiшення (форма «Ф») № 1005357- 2411-1305 вiд 02.05.2023 (дата виникнення боргу 29.07.2024).

Позивач не погоджується із нарахуванням пені, звернулася із даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, маючи у власності комерційну нерухомість, протягом багатьох років не могла не знати про існування майнового податку і не вчинила жодних дій для з`ясування своєї податкової ситуації, аж до моменту сплати боргу у 2024 році.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частинами першою та другою статті 2 КАС України передбачено, що Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Як судом вище зазначено, податковим органом сформовано щодо позивача податкові повідомлення-рішення за 2019-2023 роки за несплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Правомірність вказаних податкових повідомлень-рішень сторонами не оспорюються та не заперечуються.

Згідно з пунктом 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Щодо пені, яка виникла через наявність податкового боргу, а саме через несвоєчасну сплату за минулі роки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачка зазначає, що нарахована пеня є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки контролюючий орган не надіслав (не вручив) вищевказані податкові повідомлення-рішення у відповідні строки, а тому ОСОБА_1 має бути звільнена від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 58.3 вищевказаної статті податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Статтею 42 ПК України передбачено листування платників податків та контролюючих органів.

Згідно з пунктом 42.1 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до пункту 42.2 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пункт 42.4 вищевказаної статті встановлює, що платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 42.5 статті 45 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження надсилання податкових повідомлень-рішень на адресу позивача, ГУ ДПС долучено до матеріалів справи лише копії списків згрупованих поштових відправлень низької якості, із яких неможливо встановити які документи були відправлені відповідачу та на яку адресу.

Якісні копії податкових повідомлень-рішень, якими визначені податкові зобов`язання позивача та докази їх надсилання у порядку, передбаченому статтею 42 ПК України відповідачем не надано, зокрема такі не надано і до суду апеляційної інстанції.

Крім того, пункт 42.2 статті 42 ПК України передбачає надсилання ППР рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Тотожне зобов`язання викладене у вищенаведеному пункті 42.5 статті 45 ПК України.

Однак, матеріали справи не містять доказів про те, що ППР були надіслані саме з повідомленням про вручення.

Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем-1 у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як вже зазначалося судом апеляційної інстанції, у матеріалах цієї справи не містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення щодо направлення позивачу ППР.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Протягом судового розгляду справи позивач не наводила доводів про зміну своєї податкової адреси. Відповідач ні у відзиві на позовну заяву, ні у відзиві на апеляційну скаргу не заперечив, що зазначена в матеріалах справи адреса є податковою адресою позивача.

У постанові Верховного Суду від 19.06.2025 у справі № 420/35627/23 зазначено, що податковий орган при направленні на адресу фізичної особи (місце проживання або останнє відоме місцезнаходження) податкового повідомлення-рішення поштою повинен відобразити дату відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.

Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 826/14361/16 виснував, що для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають:

відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи;

повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення;

відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Вищенаведеного порядку податковим органом не дотримано.

В постанові від 10 червня 2021року по справі № 826/14316/18 (провадження № К/9901/4565/20) Верховний Суд вказав, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом.

Пунктом 266.10.1 статті 266 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення

Відповідно до пункту 266.10.2 вищенаведеної статті встановлено, що у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки фіскальним органом позивачу не надіслано (не вручено) податкові повідомлення-рішення, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, а саме від пені по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 3456,73 грн.

Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту правомірності своїх дій чи бездіяльності покладається на відповідача, чого відповідачем зроблено не було.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні адміністративного позову, а відтак апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 968,96 грн та 1453,50 грн відповідно.

Оскільки заявлені позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 2422,46 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241, 242, 268, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі № 380/1380/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 , шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності пені по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 3456,73 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, Львівська область, місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 35, ) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі двадцять дві) грн 46 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк