Справа № 460/1909/25
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2025 року

м. Київ

справа №460/1909/25

адміністративне провадження №К/990/43182/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Виконавчого комітету Вараської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Департаменту культури, туризму, молоді та спорту виконавчого комітету Вараської міської ради, Управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради, Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради, Фінансового управління виконавчого комітету Вараської міської ради, Відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Вараської міської ради, Виконавчого комітету Вараської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства, майна та будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради до Вараської міської військової адміністрації, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - міського голови міста Вараш Мензула Олександра Павловича, на стороні відповідача - Рівненської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, -

УСТАНОВИВ:

Департамент культури, туризму, молоді та спорту виконавчого комітету Вараської міської ради, Управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради, Департамент соціального захисту та гідності Виконавчого комітету Вараської міської ради, Фінансове управління виконавчого комітету Вараської міської ради, Відділ архітектури та містобудування Виконавчого комітету Вараської міської ради, Виконавчого комітету Вараської міської ради, Департамент житлово-комунального господарства, майна та будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради звернулись до суду з позовами до Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області, в якому просили визнати протиправним та скасувати наказ начальника Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області №03 від 06 січня 2025 року «Про виконання видаткової частини бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік» (ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року постановлено об`єднати у одне провадження адміністративну справу № 460/1909/25 за цими позовами).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження.

22 жовтня 2025 року до Верховного Суд надійшла касаційна скарга Виконавчого комітету Вараської міської ради, в якій представник скаржника просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 460/1909/25 (повний текст постанови складено 22 вересня 2025 року) і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Виконавчого комітету Вараської міської ради в повному обсязі.

Під час перевірки зазначених матеріалів встановлено, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Як на підстави звернення до Верховного Суду скаржниця покликається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржниця указує, що судами попередніх інстанцій не враховано висновок Верховного Суду у справі №620/7714/22 щодо застосування частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у подібних правовідносинах.

Пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У цьому контексті Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Так, у справі №620/7714/22 предметом оскарження було рішення про відмову у державній реєстрації юридичної особи - Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Натомість, предметом спору у цій справі є наказ начальника Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області № 03 від 06 січня 2025 року «Про виконання видаткової частини бюджету Вараської міської територіальної громади на 2025 рік».

З огляду на наведене, обставини справи, та, відповідно, спірні правовідносини у справі № 620/7714/22 не є подібними до обставин цієї справи.

Отже, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Також у касаційній скарзі заявник посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування та співвідношення статті 143 Конституції України, частини другої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пп. 5 п. 22 розд. VI «Прикінцевих та перехідних положень» БК України у правовідносинах, які виникли між міською радою та військовою адміністрацією для визначення меж, підстав та способу здійснення повноважень військовими адміністраціями населених пунктів з розпорядження коштами місцевого бюджету, які дублюються в зазначених нормах.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, однак скаржник не обґрунтував у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

Разом з цим, доводи скаржника щодо відсутності висновку Верховного Суду з питань застосування зазначених правових норм та відповідно потреби у такому висновку не пов`язані з наявністю колізій, можливістю неоднозначного тлумачення, їх різним застосування судами, натомість по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій за результатами розгляду.

Проте, до повноважень Верховного Суду не належить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто суб`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Отже, касаційна скарга не містить належних обґрунтувань щодо неправильного застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій та необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм, за обставин, установлених судами саме у цій справі.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання заявника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточнену касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України,, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 248, 329-332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Вараської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Департаменту культури, туризму, молоді та спорту виконавчого комітету Вараської міської ради, Управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради, Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради, Фінансового управління виконавчого комітету Вараської міської ради, Відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Вараської міської ради, Виконавчого комітету Вараської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства, майна та будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради до Вараської міської військової адміністрації, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - міського голови міста Вараш Мензула Олександра Павловича, на стороні відповідача - Рівненської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу- залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

- уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань підпунктів 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в частині надання уточненої касаційної скарги в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк

М.В. Білак ,

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду