Справа № 560/18559/25
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Гнап Д.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування акту та наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просять:

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30 травня 2025 року №165 "Про результати службового розслідування";

- визнати протиправним і скасувати акт проведення службового розслідування затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування загибелі (смерті) військовослужбовця майора ОСОБА_4 , яка сталася 26 травня 2025 року у цілковитій відповідності до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 та вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зазначивши, що загибель (смерть) майора ОСОБА_4 сталася під час виконання обов`язків військової служби та пов`язаний із захистом Вітчизни.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Дослідженням позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України з наступних підстав.

Пунктом 9 частини 5 статті 160 КАС України визначено, що в позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Особа на власний розсуд визначає, чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Отже, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити, чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або яке безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів цієї особи.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 по справі №140/2133/19.

Разом з цим, у позовній заяві позивачками не вказано на право, що підлягає захисту та яке порушив відповідач наказом від 30 травня 2025 року №165, що стосується саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який останні просять визнати протиправним і скасувати; не надано належних та допустимих доказів в підтвердження підстав для звернення до суду, в частині обґрунтування того, в чому саме полягає порушення їх прав оскаржуваним наказом та доказів того, що таке рішення прийнято або безпосередньо стосується їх прав, свобод та інтересів.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасувати акт проведення службового розслідування затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Акт службового розслідування не створює для особи, щодо якої проведено це службове розслідування, безпосередніх правових наслідків, викладені у ньому висновки є суб`єктивною думкою уповноважених посадових осіб, які його проводили, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність, і військовослужбовець не позбавлений права спростувати ці висновки під час оскарження прийнятого за результатами службового розслідування рішення.

Тобто, такий акт не є рішенням органу державної влади, нормативним актом чи актом індивідуальної дії та не створює, не припиняє права та обов`язки особи, а лише фіксує певні обставини, виявлені при проведенні службового розслідування.

Таким чином, акт службового розслідування за своєю сутністю не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні статті 5 КАС України, яке може бути оскаржено до адміністративного суду та не може бути предметом спору в суді, оскільки цей документ не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії та не має обов`язкового характеру, а викладені в них обставини можуть бути підставою для застосування керівником державного органу відповідних заходів.

Водночас обов`язковою ознакою рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Правова природа оскаржуваного акту службового розслідування унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання його протиправним, а також дій щодо його складання та підписання, у зв`язку із чим такі позовні вимоги не можуть розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.04.2019 року у справі № 817/3305/15, від 02.10.2019 року у справі №821/2137/15-а, від 24.11.2020 року у справі №360/902/19 та від 30.03.2021 року у справі №420/3307/20.

За таких обставин адміністративний позов належить залишити без руху. Недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом надання до суду нової редакції позовної заяви, що відповідає вимогам частини п`ятої статті 160 КАС України та привести позовні вимоги у відповідність із частиною першою статті 5 КАС України із обґрунтуванням порушення прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , наявність порушено права у публічно-правовій сфері і, відповідно, підстав звернення до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуюча суддяД.Д. Гнап