Справа № 520/10186/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 р. Справа № 520/10186/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О.) у справі №520/10186/25

за позовом ОСОБА_1

до Вовчанської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника Вовчанської міської військової адміністрації від 15 квітня 2025 року №482;

- зобов`язати начальника Вовчанської міської військової адміністрації звернутися із пропозицією до Чугуївської районної військової адміністрації про нагородження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 орденом "За мужність" третього ступеня.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення начальника Вовчанської міської військової адміністрації від 15 квітня 2025 року №482, в частині, що стосується ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та зобов`язання начальника Вовчанської міської військової адміністрації звернутися із пропозицією до Чугуївської районної військової адміністрації про нагородження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , орденом "За мужність" третього ступеня - повернуто позивачу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення начальника Вовчанської міської військової адміністрації від 15 квітня 2025 року №482, в частині що стосується ОСОБА_1 , та зобов`язання начальника Вовчанської міської військової адміністрації звернутися із пропозицією до Чугуївської районної військової адміністрації про нагородження ОСОБА_1 орденом "За мужність" третього ступеня.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати , ухваливши по справі нове рішення, яким задовольнити позов .

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, відповідач не довів обґрунтованість і законність свого рішення, що викладено в його листі від 15.04.2025 року №482, яким порушено законне право на нагородження позивача та інших осіб, а тому останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Посилається на упередженість і недобросовісність суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: ОСОБА_5 - головуючий суддя, судді: Калиновський В.А., Бегунц А.О.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 на підставі заяви про відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя, судді: П`янова Я.В., Бегунц А.О.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Вовчанська міська військова адміністрація листом від 11.10.2024 на звернення позивача повідомила, що 15.05.2023 на території Симинівського старостинського округу Вовчанської територіальної громади, в лісовому масиві (біля вулиці Перемоги с.Графське) дійсно в результаті артилерійських обстрілів виникла масштабна пожежа, яку було локалізовано мешканцями вулиці Перемога с.Графське.

Клопотань від старости Симинівського старостату до Вовчанської міської військової адміністрації стосовно заохочень громадян, які брали участь у гасінні пожежі в с. Графське не надходило. (а.с. 12)

Спільним розпорядженням Чугуївської районної військової адміністрації та Чугуївської районної ради від 10.02.2025 №31-3-к за активну життєву позицію, рішучі сміливі дії, проявлені під час ліквідації пожежі в лісовому масиві на території Симинівського старостинського округу Вовчанської територіальної громади, оголошено подяку мешканцям села Графське Чугуївського району Харківської області, у т.ч. і ОСОБА_1 , що вбачається з листа Чугуївської районної військової адміністрації від 14.02.2025 №Л-32/07-20

07.04.2025 позивач звернувся із заявою до Чугуївської районної ради, в якій просив звернутися з клопотанням до Харківської обласної державної адміністрації про нагородження мешканців села Графське Чугуївського району Харківської області орденом "За мужність" третього ступеня.(а.с.7)

Вказана заява передана за належністю на розгляд Вовчанській міській військовій адміністрації, яка листом від 15.04.2025 року №482 повідомила позивача, що не вбачається на даний час підстав для подання для нагородження орденом за "За мужність", у т.ч., ОСОБА_1 (а.с.6)

Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернувся з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм ст. 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі по тексту - Закон №393/96).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №393/96, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст.3 Закону №393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст.5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Відповідно до ст.15 Закону №393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.5 ч.2 статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються державні нагороди.

Згідно п.25 ч.1 статті 106 Конституції України, Президент України нагороджує державними нагородами.

Частиною першою статті 1 Закону України від 16.03.2000 №1549-III "Про державні нагороди України" (далі по тексту - Закон №1549-III) державні нагороди України є вищою формою відзначення громадян за видатні заслуги у розвитку економіки, науки, культури, соціальної сфери, захисті Вітчизни, охороні конституційних прав і свобод людини, державному будівництві та громадській діяльності, за інші заслуги перед Україною.

Статтею 7 Закону №1549-III, в Україні встановлюється орден "За мужність" I, II, III ступеня - для відзначення військовослужбовців, працівників правоохоронних органів та інших осіб за особисті мужність і героїзм, виявлені при рятуванні людей, матеріальних цінностей під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, у боротьбі зі злочинністю, а також в інших випадках при виконанні військового, службового, громадянського обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя.

Приписами ст.4 Закону №1549-III визначено, що Президент України затверджує: статут - для звання Герой України та кожного ордену; положення - для інших державних нагород.

Статути і положення про державні нагороди визначають підстави для нагородження, містять опис державної нагороди, а також встановлюють порядок нагородження, вручення, носіння державних нагород та інші правила.

Указом Президента України від 21 серпня 1996 року № 720/96 «Про встановлення відзнаки Президента України - ордена "За мужність"» установлено відзнаку Президента України - орден «За мужність» (далі - орден «За мужність») I, II, III ступеня та затверджено Статут ордена "За мужність" і описи ордена "За мужність" I, II, III ступеня (далі - Статут ордена «За мужність»).

Відповідно до пунктами 1-4 Статуту ордена «За мужність» відзнакою Президента України - орденом «За мужність» (далі - орден «За мужність») нагороджуються військовослужбовці, працівники правоохоронних органів та інші особи за особисту мужність і героїзм, виявлені при рятуванні людей, матеріальних цінностей під час ліквідації наслідків стихійного лиха, пожеж та за інших надзвичайних обставин, у боротьбі зі злочинністю, а також при виконанні військового, службового, громадянського обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя.

Орденом «За мужність» нагороджуються громадяни України, а також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Нагородження орденом «За мужність» здійснюється Указом Президента України.

Орден «За мужність» має три ступені: орден «За мужність» I ступеня, орден «За мужність» II ступеня, орден «За мужність» III ступеня.

Вищим ступенем ордена є I ступінь.

Нагородження орденом «За мужність» провадиться послідовно, починаючи з III ступеня.

Пунктами 9-11 Статуту ордена «За мужність» передбачено, що подання про нагородження орденом «За мужність» вносять на ім`я Президента України Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, Верховний Суд України, Конституційний Суд України, Генеральна прокуратура України, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Уряд Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації.

Клопотання про нагородження особи орденом «За мужність» порушується перед вищестоящим органом, організацією, військовим командуванням. Висунення кандидатур здійснюється, як правило, в трудовому колективі (військовому формуванні), де працює (проходить службу) особа, яку представляють до відзначення.

Пропозиції про нагородження можуть вносити органи місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що позивачу, як учаснику у гасінні пожежі у лісовому масиві на території Симинівського старостинського округу Вовчанської територіальної громади , оголошено спільну подяку за активну позицію, рішучі і сміливі дії , проявлені під час ліквідації пожежі в лісовому масиві.

07.04.2025 позивач звернувся із заявою до Чугуївської районної ради, в якій просив звернутися з клопотанням до Харківської обласної державної адміністрації про нагородження мешканців села Графське Чугуївського району Харківської області, зокрема і ОСОБА_1 орденом "За мужність" третього ступеня (а.с.7).

Вказана заява за належністю передана на розгляд Вовчанській міській військовій адміністрації, яка листом від 15.04.2025 року №482 повідомила позивача, що не вбачає на даний час підстав подання для нагородження орденом за "За мужність", у т.ч., ОСОБА_1 (а.с.6).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заява позивача розглянута з дотриманням вимог Закону №393/96, у межах його компетенції та по суті порушеного питання.

Так, ініціювання питання (звернення з відповідним клопотанням) до уповноваженого органу про нагородження певної особи орденом «За мужність» належить до компетенції відповідача.

Аналіз наведених вище норм Статуту ордена «За мужність» дає підстави для висновку щодо права, а не обов`язку відповідача звернутися до відповідного органу з клопотанням про нагородження позивача орденом «За мужність».

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про не встановлення порушень прав позивача у спірних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги про те, що листом від 15.04.2025 №482, порушено законне право на нагородження позивача і законність останнього ним не доведено, є необґрунтованими та такими, що суперечать висновкам суду.

Незважаючи на встановлений ч.2 ст.77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Наведене вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.

Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року по справі №826/4406/16 та від 19.01.2021 року по справі №816/723/16.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, застосував норми матеріального права та правомірно відмовив в задоволені позову ОСОБА_1 .

Щодо доводів апелянта про порушення судом норм процесуального права, а саме: - не зазначення в ухвалі про відкриття провадження у справі строків подання відповіді на відзив та заперечення, якщо справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, - не надіслання позивачу відзиву на позов.

Відповідно до ч.2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що вказані апелянтом порушення, не є відповідно до ч.3 ст.317 КАС України обов`язковою підставою для скасування судового рішення та не є такими, що призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги щодо упередженості і недобросовісності суду першої інстанції не знайшли обґрунтованого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

З урахуванням наведеного вище, інші доводи скарги не спростовують правильності висновків суду.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у справі №520/10186/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Я.В. П`янова А.О. Бегунц