Справа № 320/14165/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними бездіяльність і відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи, який постійно проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 2 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум з 27.06.2020;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату з 27.06.2020 у відповідності до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплати до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 23.06.2020 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано ГУ ПФ України у Київській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23.06.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

За результатами апеляційного оскарження, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року апеляційну скаргу ГУ ПФ у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 повернуто апелянту.

Отже, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 22.12.2021 в силу ч.1 ст.255 КАС України.

30.10.2024 позивач засобами поштового зв`язку направила на адресу суду першої інстанції заяву про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в порядку ст.383 КАС України, яка надійшла до Київського окружного адміністративного суду та зареєстрована 08.11.2024 (а.с.125-147).

У вказаній заяві позивач просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України у Київській області на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 320/14165/20/21 щодо нарахування та виплати позивачу, починаючи з 23.06.2020 доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат (з урахуванням зміни до такого розміру протягом відповідного року) згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік;

- зобов`язати ГУ ПФ України у Київській області вжити заходів щодо усунення причини та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФ України у Київській області щодо невиконання судового рішення в адміністративній справі залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подану позивачем заяву. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на виконання рішення суду першої інстанції відповідач здійснює нарахування підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення не у розмірі двох мінімальних заробітних плат, а в розмірі двох прожиткових мінімумів, що не відповідає судовому рішенню.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його письмові пояснення щодо обставин розрахунку позивачу підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що розгляд даної справи здійснювався в суді першої інстанції в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Заяву про встановлення судового контролю позивач мотивувала тим, що незважаючи на судове рішення, яке набрало законної сили, відповідач нараховує та виплачує підвищення до пенсії, яка передбачена ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, замість законодавчо визначених двох мінімальних заробітних плат.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, дійшов висновку про безпідставність твердження позивача про неналежне виконання відповідачем судового рішення у цій справі (у вигляді застосування в якості розрахункової величини при обчисленні підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, згідно з положеннями статті 39 Закону № 796, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не мінімальної заробітної плати).

За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В силу ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 3 наведеної статті передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З аналізу вказаних положень чинного законодавства вбачається, що законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

При цьому, положення процесуального законодавства не визначають залежність повноважень суду щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від обставин видачі виконавчих листів, відкриття виконавчих проваджень чи вжиття виконавцем відповідних заходів з метою примусового виконання судового рішення.

Правовою підставою для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, застосовуючи заходи судового контролю, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №800/320/17, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, яка була постановлена окремо від судового рішення.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2018 року понад рік перебувало на виконанні у ВРП, однак на дату розгляду клопотання про встановлення судового контролю виконане не було, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у суду першої інстанції були достатні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року, зокрема, зобов`язано ГУ ПФ України у Київській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 23.06.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

В той же час, з наявного в матеріалах справи листа ГУ ПФ України у Київській області від 10.10.2024 та доданих до нього розрахунків пенсії позивача і довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 (а.с.140-145) вбачається, що доплата за судовим рішенням відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначена позивачу виходячи з розміру прожиткового мінімуму, зокрема за період з 23.06.2020 по 01.12.2021 у розмірі 4202,00 грн.

При цьому, відповідно до ст.7, 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні. Натомість, мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2020 року складає 4723 гривні, а з 1 вересня - 5000 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що у 2021 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2021 року складає 6000 гривень, а з 1 грудня - 6500 гривень.

Колегія суддів враховує, що Законом України від 06.12.2016 №1744-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» запроваджено нову розрахункову величину для визначення тих чи інших виплат шляхом заміни мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу, що Закон України від 06.12.2016 №1744-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни в частині застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб замість мінімальної заробітної плати набрав чинності 01.01.2017, в той час, як рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 у даній справі, яким прямо вказано про необхідність застосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення розміру підвищення до пенсії позивача, набрало законної сили 22.12.2021.

Отже, судом не встановлено наявності підстав для не виконання судового рішення в даній справі щодо застосування саме двох мінімальних заробітних плат при розрахунку підвищення до пенсії позивача, оскільки після набрання судовим рішенням у даній справі законної сили норми законодавства в цій частині змін не зазнавали.

Саме не виконання відповідачем рішення суду першої інстанції в частині застосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення розміру підвищення до пенсії позивача, стало підставою для звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю.

Жодних поважних причин для невиконання рішення суду, що набрало законної сили в частині нарахування та виплати з 23.06.2020 підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) відповідачем не наведено.

Разом з тим, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню.

Отже, беручи до уваги, що судове рішення, яке набрало законної сили, виконується відповідачем у спосіб, що суперечить резолютивній частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 у справі №320/14165/20, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість поданої позивачем заяви в порядку ст.383 КАС України та наявності підстав для її задоволення шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФ України у Київській області, вчинених на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 320/14165/20/21 щодо нарахування та виплати позивачу, починаючи з 23.06.2020 доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат (з урахуванням зміни до такого розміру протягом відповідного року) згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік та зобов`язання ГУ ПФ України у Київській області вжити заходів щодо усунення причини та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

Частиною 6 ст.383 КАС України передбачено, що за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 2 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Відповідно до ч.4, 5 вказаної статті в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

В той же час, відповідно до п.2 ч.1 ст.315 за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.321 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Таким чином, за наслідком розгляду апеляційної скарги на ухвалу, постановлену за наслідком вирішення питання, визначеного ст.383 КАС України, суд апеляційної інстанції ухвалює саме постанову.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, помилкове тлумачення норм процесуального права, призвели до неправильного вирішення питання, внаслідок чого наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції із прийняттям нової постанови, про задоволення заяви позивача про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

Нормами ч.2 ст.328 КАС України не передбачено оскарження постанови суду апеляційної інстанції, постановленої за наслідком розгляду ухвали суду першої інстанції з питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до ст.383 КАС України.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 382 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 320/14165/20/21 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), починаючи з 23 червня 2020 року доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру у розмірі, визначеному статтею39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат (з урахуванням зміни до такого розміру протягом відповідного року) згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області вжити заходи щодо усунення причини та умов, що сприяли порушенню статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при виконанні рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 320/14165/20/21.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 03 листопада 2025 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма