Справа № 520/16956/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа №520/16956/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, та

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Харківського окружного адміністративного суду (надалі також відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського окружного адміністративного суду щодо відмови листом заступника голови Харківського окружного адміністративного суду Дмитра Волошина від 03.03.2025 №05-24/7311/2025 в задоволенні запиту ОСОБА_1 на інформацію від 24.02.2025;

- зобов`язати Харківський окружний адміністративний суд надати інформацію на запит ОСОБА_1 від 24.02.2025 щодо строків надсилання виконавчих документів за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №520/20985/24 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі №520/20986/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням із супровідним листом позивачу, як стягувачу.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що у лютому 2025 року позивач звернувся до відповідача із запитом, у якому просив повідомити строки надсилання виконавчих документів у справах №№ 520/20985/24, 520/20986/24, у відповідь на який отримав лист суду від 03.03.2025, де ОСОБА_1 роз`яснено можливість отримання виконавчих листів у паперовому вигляді безпосередньо у суді. На переконання позивача, надана відповідь суперечить приписам частини другої статті 19 Конституції України, частини четвертої статті 373 КАС України, а тому позивач звернувся до суду.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 41-48/. Свою позицію мотивував посиланням на відсутність порушеного права позивача, наголосивши, що судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. За твердженням відповідача, запит ОСОБА_1 від 24.02.2025 розглянуто в порядку та строки визначені чинним законодавством України, відповідь направлено заявнику без порушення термінів на електронну адресу позивача.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 адміністративну справу №520/16956/25 направлено до Другого апеляційного адміністративного суду, як суду вищої інстанції, для визначення підсудності.

Розпорядженням в.о. голови Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 приписано передати адміністративну справу №520/16956/25 до Другого апеляційного адміністративного суду, як суду вищої інстанції, для визначення підсудності.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2025 адміністративну справу №520/15956/25 передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

04.08.2025 матеріали справи №520/15956/25 надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу передані судді Кукобі О.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

23.10.2025 до суду надійшла заява позивача про відвід судді Кукоби О.О. від розгляду справи №520/16956/25.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 у задоволенні заяви позивача про відвід судді Кукоби О.О. від розгляду справи №520/16956/25 відмовлено.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

24.02.2025 ОСОБА_1 направив на електронну адресу Харківського окружного адміністративного суду запит на отримання інформації щодо строків надсилання виконавчих документів за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/20985/24 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 520/20986/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням із супровідним листом йому, як стягувачу, а також просив надіслати йому як стягувачу виконавчі листи за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/20985/24 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі № 520/20986/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням із супровідним листом /а.с. 6-8/.

Запит ОСОБА_1 на отримання інформації надійшов до суду 24.02.2025 та зареєстрований за вх.№01-27/18118/25 /а.с. 49/.

03.03.2025 листом Харківського окружного адміністративного суду за вих.№05-24/7311/2025 позивачу повідомлено, що інформація, створена під час судового провадження, в якому особа є учасником справи, не є публічною інформацією, визначеною Законом України "Про доступ до публічної інформації". КАС України регламентує спеціальний порядок доступу учасників судових процесів до інформації, створеної під час судового провадження. Доступ учасників справи та осіб, стосовно яких суд вирішив питання про їхні права чи обов`язки, до інформації забезпечується в порядку, встановленому цим кодексом. Видача виконавчих документів після їх підписання здійснюється в приміщенні суду, чинним законодавством України не передбачено направлення таких документів заявникам на їх адреси /а.с. 51/.

Зазначений лист того ж дня надісланий позивачу на адресу електронної пошти, вказану ним у запиті від 24.02.2025 /а.с. 52/.

Позивач, стверджуючи про ненадання відповідачем відповіді на запит про доступ до інформації, звернувся до суду з цим позовом.

При цьому суд зауважує, що позовна заява не містить вимог щодо оскарження бездіяльності Харківського окружного адміністративного суду в частині не надсилання ОСОБА_1 виконавчих листів у справах №№ 520/20985/24, 520/20986/24.

Натомість предметом спору є бездіяльність відповідача щодо розгляду запиту ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації і саме в цій частині спір розглянутий судом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За змістом частини першої статті 5 Закону України від 02.10.1992 №2657-ХІІ "Про інформацію" (надалі - Закон №2657-ХІІ) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 20 Закону №2657-ХІІ визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI).

Статтею 1 Закону №2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, в тому числі, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 цього Закону встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI передбачено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 цього Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з частинами першою, другою статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

За змістом статті 23 Закону №2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №2939-VІ відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом цього спору є правовідносини щодо розгляду відповідачем запиту ОСОБА_1 від 24.02.2025 на отримання інформації, у якому позивач просив надати йому, як стягувачу, інформацію щодо строків надсилання виконавчих документів у справах №№ 520/20985/24 та 520/20986/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням із супровідним листом.

Суд зауважує, що у позовній заяві ОСОБА_1 оскаржує саме бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на його запит від 24.02.2025.

Суд встановив, що запит ОСОБА_1 від 24.02.2025 того ж дня надійшов до Харківського окружного адміністративного суду та зареєстрований за вх.№01-27/18118/25 /а.с. 49/.

Відповідь на запит надана листом від 03.03.2025 за вих.№05-24/7311/2025, що того ж дня надісланий на адресу електронної пошти позивача, зазначену ним у запиті /а.с. 51-52/.

Таким чином, запит від 24.02.2025 розглянутий відповідачем у строк, визначений частиною першою статті 20 Закону №2939-VI.

Щодо надання відповіді по суті запиту суд повторює, що у запиті від 24.02.2025 ОСОБА_1 просив надати йому інформацію щодо строків надсилання виконавчих листів.

Відповідач у листі від 03.03.2025 та у відзиві на позов наголошував, що інформація, створена під час судового провадження, в якому особа є учасником справи, не є публічною інформацією; доступ учасників справи та осіб, стосовно яких суд вирішив питання про їхні права чи обов`язки, до інформації забезпечуються в порядку, встановленому КАС України.

Суд погоджується з наведеними доводами відповідача з таких підстав.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Положеннями частини другої статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом абзацу першого частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, виконання судових рішень є обов`язковою, невід`ємною складовою судового провадження, а тому інформація, створена в ході виконання рішення, в тому числі в частині виготовлення та направлення виконавчих листів, не є публічною в розумінні Закону №2939-VI. Натомість доступ до неї відбувається в порядку, передбаченому КАС України.

Позивач у поданій до суду позовній заяві оскаржив виключно бездіяльність відповідача щодо належного розгляду його запиту від 24.02.2025 на отримання інформації, тоді як рішення, дії чи бездіяльність Харківського окружного адміністративного суду щодо направлення ОСОБА_1 виконавчих листів у справах №№ 520/20985/24 та 520/20986/24 не є предметом цього судового спору.

Верховний Суд у постановах від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а, від 12.10.2023 у справі №160/21190/21, від 15.02.2024 у справі №520/27906/21, від 17.04.2024 у справі №300/3779/23 та багатьох інших, підкреслював, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог. Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно, право особи звернутися до суду із самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Відхилення від такого правила є можливим лише задля ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож, оскільки рішення, дії та/або бездіяльність відповідача щодо (не)направлення позивачу виконавчих листів у справах №№ 520/20985/24 та 520/20986/24 не є предметом судового спору у справі, що розглядається, суд не надає правову оцінку доводам ОСОБА_1 щодо протиправності твердження Харківського окружного адміністративного суду про необхідність отримання виконавчих документів виключно у приміщенні суду.

Суд зауважує, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

А оскільки за результатами розгляду справи №520/16956/25 суд встановив, що запит ОСОБА_1 від 24.02.2025 на отримання інформації розглянутий у строк, визначений частиною першою статті 20 Закону №2939-VI, з наданням позивачу відповіді по суті порушеного питання, суд дійшов висновку про відсутність у спірних відносинах протиправної бездіяльності Харківського окружного адміністративного суду щодо надання позивачу інформації про строк надсилання виконавчих документів у справах №№ 520/20985/24 та 520/20986/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням із супровідним листом.

Рішення, дії та/або бездіяльність відповідача щодо не надіслання виконавчих документів у справах №№ 520/20985/24 та 520/20986/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням із супровідним листом позивач у поданій до суду позовній заяві не оскаржував, відповідне питання не є предметом цього спору.

Суд акцентує увагу на тому, що захист прав здійснюється у разі їх порушення і звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач має на меті не захист своїх прав від порушень з боку відповідача у публічно-правовому спорі, а намагається за допомогою судового рішення визначити поведінку суб`єкта владних повноважень та спонукати його до певних дій, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, що виходить за межі превентивної функції судового контролю та не відповідає завданням і принципам адміністративного судочинства.

Крім того, такий підхід суперечить принципу поділу влади у державі на гілки влади, оскільки суд здійснюватиме не функцію правосуддя, а функцію керування поведінкою суб`єкта владних повноважень.

Позивач, звернувшись до суду з цим позовом, визначив предметом спору бездіяльність відповідача щодо задоволення його запиту на інформацію від 24.02.2025.

Виходячи з обраного позивачем предмету спору суд розглянув справу за особливостями, передбаченими статтею 263 КАС України.

Наведене унеможливлює вихід за межі позовних вимог та розгляд судом питання правомірності дій/бездіяльності відповідача щодо не направлення ОСОБА_1 виконавчих листів у справах №№ 520/20985/24 та 520/20986/24 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням із супровідним листом, оскільки відповідні правовідносини не підлягають розгляду за правилами, визначеними статтею 263 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач від сплати судового збору звільнений, як особа з інвалідністю другої групи /а.с. 10/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

З огляду на ухвалення рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА