Справа № 580/158/22
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/158/22 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ЯНКІВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Черкаській області, Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2022 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС в Черкаській області, Державної податкової служби України, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Заступника Голови Державної податкової служби України Тітарчука Михайла Івановича, які він вчинив з порушенням строків та перевищенням повноважень після процедури адміністративного оскарження за скаргою ОСОБА_1 від 18.06.2021 вх. ДПС № 17986/6 від 22.06.2021;

2) визнати протиправним та скасувати документ під назвою " Рішення про результати розгляду скарги " від 27.09.2021 № 21892, який прийнято заступником Голови ДПС України М. Тітарчуком з порушенням всіх розумних та законних строків, та після пройденої платником податків ОСОБА_1 процедури адміністративного оскарження;

3) визнати протиправним і скасувати документ під назвою податкова вимога від 22.11.2021 №0-2319, яка прийнята на підставі адміністративно оскаржених та таких, що мали бути скасованими рішень.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

До суду першої інстанції надійшла заява позивача про роз`яснення рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2024, в якій заявник просить роз`яснити рішення, а саме: дати відповідь на такі питання:

1) чи є бездіяльність державного органу - ДПС щодо розгляду адміністративної скарги, що за своєю суттю є задоволенням скарги за умовчанням відповідно до пункту 56.8, абзаців другого та третього пункту 36.9 статті 56 Податкового кодексу України, правовим актом за результатами розгляду адміністративної скарги?

2) чи є рівнозначними по своїй правовій силі два акти вчинені ДПС в досудовому порядку, в порядку адміністративного оскарження, а саме: задоволення адміністративної скарги за умовчанням та відмова у задоволенні адміністративної скарги?

3) при вчиненні ДПС колізії з двома рівносильними актами за результатами розгляду адміністративної скарги, хто окрім суду уповноважений ухвалити остаточне і законне рішення аби усунути недоліки колізії допущеної ДПС під час розгляду адміністративної скарги?

4) колізія з двома рівносильними актами за результатами розгляду адміністративної скарги допущена ДПС під час процедури адміністративного оскарження, яка вирішувалася у судовому порядку, вважається вичерпаною після набуття судовим рішенням законної сили?

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у задоволенні заяви позивача про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі №580/158/22 - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для повного розгляду заяви позивача про роз`яснення судового рішення

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що мотивувальна частина рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 містить колізію щодо строків завершення процедури адміністративного оскарження, у зв`язку з чим вона звернулася до суду за роз`ясненням судового рішення. Однак, суд першої інстанції, всупереч принципу верховенства права відмовив у такому роз`ясненні.

Зокрема, апелянт зазначає, що їй незрозуміло абзац третій на третій сторінці судового рішення, а саме: «У силу правового висновку постанови Верховного Суду в справі №826/11086/18 винесене у порядку ст.56 Податкового кодексу України рішення не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для учасника суспільних відносин, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права».

Також апелянт зазначає, що на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 у цій справі посилаються сторони у справах № 580/6919/24, № 580/6969/24, що стало додатковою підставою для звернення до суду за роз`ясненням вказаного рішення суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Черкаській області, Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та скасування рішень.

Відповідачі відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 311, 312 КАСУ справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у роз`ясненні судового рішення, виходив з того, що ані зміст рішення, ані його резолютивна частина не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. При цьому, роз`яснено може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення щодо його роз`яснення.

Статтею 255 КАС України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 у задоволені позову позивача відмовлено.

Станом на час перегляду в апеляційному порядку ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року про відмову в роз`ясненні рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2024, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 в апеляційному порядку не оскаржено.

Судом апеляційної інстанції враховано вимоги ст.254 КАС України, згідно якої подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, оскільки, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року про відмову роз`ясненні рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 в задоволенні позову відмовлено, то така обставина виключає можливість роз`яснення такого судового рішення, адже таке рішення в силу приписів процесуальної норми не підлягає зверненню до примусового виконання, тобто виконання як такого загалом.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у роз`ясненні рішення, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права та судом першої інстанції повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а тому не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма