Справа № 320/33719/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Київ №320/33719/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій і бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі відповідач, ККЕУ).

Просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», як такого, що не зареєстрований у Міністерстві юстиції України та виданий з перевищенням службових повноважень;

- визнати протиправними дії Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо зобов`язання ОСОБА_1 на підставі наказу начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до ККЕУ для отримання довідок з житлових питань» надання витягу з послужного списку для видачі довідки про перебування на квартирному обліку;

- зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління під час видачі довідок про перебування на квартирному обліку та незабезпечення житлом утриматися від зобов`язань громадян України надання будь-яких інших документів, крім паспорта громадянина України;

- визнати протиправною бездіяльність Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_1 , зареєстровану у ККЕУ 07.03.2024 як таку, що порушує вимоги статей 18-20 Закону України № 393/96-ВР «Про звернення громадян»;

- зобов`язати ККЕУ надати відповідь ОСОБА_1 по суті його скарги від 07.03.2024 про скасування наказу начальника ККЕУ від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до ККЕУ для отримання довідок з житлових питань» відповідно до вимог статей 18-20 Закону України № 393/96-ВР «Про звернення громадян», починаючи з дати набрання законної сили цього рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 (суддя Лисенко В.І.) поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від позивача до суду надійшли пояснення про виправлення помилки у посиланнях на норми права адміністративного позову.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками та доказами надсилання його позивачу, у відзиві просили поновити строк на його подання та відмовити у задоволенні позову.

Від позивача надійшли пояснення про необґрунтованість та відхилення відзиву відповідача, у якому просив відмовити у поновленні строку на подання відзиву, відхилити його за необґрунтованість та задовольнити позов у повному обсязі. До пояснень не надано доказів надсилання їх відповідачу.

У подальшому позивачем подано заяву про відвід судді Лисенко В.І., який ухвалою суду (суддя Лисенко В.І.) від 24.03.2025 був визнаний необґрунтованим, відповідно, постановлено справу передати до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду для вирішення питання про відвід у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду (суддя Білоус А.Ю.) від 26.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді Лисенко В.І.

Ухвалою від 02.04.2025 заяву про самовідвід судді Лисенко В.І. задоволено, матеріали адміністративної справи № 320/33719/24 передано до Відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цю справу передано на розгляд судді Скрипці І.М.

Ухвалою суду від 04.04.2025 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Задоволено клопотання представника Київського квартирно-експлуатаційного управління про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

Поновлено Київському квартирно-експлуатаційному управлінню строк на подання відзиву на позовну заяву у справі № 320/33719/24.

Зобов`язано ОСОБА_1 надіслати на адресу Київського квартирно-експлуатаційного управління пояснення від 09.12.2024 про необґрунтованість та відхилення відзиву, протягом п`яти днів із дня вручення (ознайомлення) названої ухвали, а докази такого надсилання подати до суду протягом двох днів із дня направлення.

Від позивача надійшли докази, відповідно до яких пояснення вручені відповідачу, про що свідчить відмітка про реєстрацію.

Від відповідача до суду надійшли заперечення на пояснення про необґрунтованість та відхилення відзиву.

20.10.2025 від позивача до суду надійшла заява про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Скрипки І.М. від розгляду цієї справи.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Скрипки І.М. у період з 13.10.2025 по 21.10.2025, заяву розглянуто 22.10.2025.

Ухвалою суду від 22.10.2025 визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Скрипки І.М. у справі № 320/33719/24.

Матеріали адміністративної справи № 320/33719/24 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 для розгляду заяви про відвід судді Скрипки І.М. адміністративну справу передано на розгляд судді Пановій Г.В.

Ухвалою суду від 23.10.2025 (суддя Панова Г.В.) відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Скрипки І.М. в адміністративній справі № 320/33719/24.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є військовим пенсіонером та перебуває на квартирному обліку у відповідача, що підтверджується довідкою від 13.03.2024 № 517/6.1-236. Звернувшись 07.03.2024 до відповідача з метою отримання довідки про перебування на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, із наданням паспорта громадянина України, отримав відмову з підстав відсутності витягу з послужного списку та довідки про реєстрацію. Відмова мотивована наказом начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», з яким позивач не погоджується, уважаючи наказ таким, що не має до ОСОБА_1 жодного відношення. Порушення прав позивача названим наказом обумовлено відсутністю його державної реєстрації в Міністерстві юстиції України та тим, що дія наказу поширюється на необмежене коло осіб, які перебувають на квартирному обліку у гарнізоні міста Києва та застосовується до громадян України і військовослужбовців інших військових частин, які не підпорядковуються відповідачу. На переконання позивача, відповідач при видачі довідок про квартирний облік не має законних підстав вимагати у громадян України та військовослужбовців інших військових частин ніяких документів, окрім документа, що посвідчує особу паспорта громадянина України. Протиправність наказу обумовлює і тим, що витяги з послужного списку та витяги з протоколів засідання житлових комісій є в усіх квартирних облікових справах відповідача щодо осіб, які перебувають на квартирному обліку у гарнізоні міста Києва, а дія спірного наказу не може поширюватися на необмежене коло осіб, які перебувають на квартирному обліку. Уважає спірний наказ ні актом індивідуальної дії, ні нормативно-правовим актом, який на переконання позивача, виданий з перевищенням службових повноважень, тому має бути скасований. Крім того, стверджував порушення своїх прав ненаданням відповіді на скаргу від 07.03.2024 про скасування спірного наказу, оскільки з отриманого 17.03.2024 листа з довідкою про перебування на квартирному обліку, не отримав відповідь на скаргу про скасування наказу № 13.

Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджував відсутність в його діях порушення прав та інтересів позивача, обґрунтовуючи наступним.

Щодо безпідставності позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», як такого, що не зареєстрований у Міністерстві юстиції України та виданий з перевищенням службових повноважень, зазначили, що не погоджуються з доводами позивача про відмову у видачі довідки після звернення 07.03.2024 із наведених позивачем підстав, оскільки до заяви позивача від 07.03.2024 ОСОБА_1 було додано витяг з послужного списку та довідку про реєстрацію. На прохання позивача надати відповідь разом із довідкою за адресою його проживання, відповідачем було підготовлено довідку за вих. № 517/6.1-236 від 13.03.2024 та надіслано засобами поштового зв`язку позивачу. Проте, позивач звернувся до відповідача з метою отримання довідки, так як не отримав її засобами поштового зв`язку. Відповідачем було видано позивачу оригінал довідки, про що зазначено в самій довідці «оригінал отримав ОСОБА_2 ». У свою чергу, із посиланням на необхідність подання відповідних документів для отримання довідки, на переконання відповідача, позивачем не обґрунтовано, як саме відповідач спірним наказом порушує конкретні права позивача.

Щодо позовної вимоги у частині визнання протиправними дій відповідача щодо зобов`язання позивача на підставі наказу № 13 надати витяг із послужного списку для видачі довідки про перебування на квартирному обліку, стверджували необґрунтованість заявлених позовних вимог із посиланням на Положення «Про Київське квартирно-експлуатаційне управління», затверджене наказом командувача Сил логістики ЗСУ від 29.05.2024 № 174, відповідно до якого начальник КЕУ має право видавати накази та доручення з питань діяльності у межах визначеної зони відповідальності. Із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та на положення Закону України від 24.08.2023 № 3354-ІХ «Про правотворчу діяльність», оскаржуваний наказ не є нормативно-правовим актом, а відповідач не є суб`єктом нормотворення.

Щодо позовної вимоги у частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на скаргу позивача зареєстровану у ККЕУ 07.03.2024, як таку, що порушує вимоги статей 18-20 Закону України № 393/96-ВР «Про звернення громадян», стверджували надіслання позивачем скарги на адресу відповідача, у якій ініційоване питання скасування наказу № 13, а також прохання видати довідку про квартирний облік та надати відповідь у відповідності до статті 20 Закону України «Про звернення громадян». Аналогічну скаргу направлено до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (на теперішній час це Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 ) як органу, якому підпорядкований відповідач. На адресу відповідача надійшов лист із Центрального управління про надання інформації від 18.03.2024 № 2439/823, відповідь на який відповідачем надана 20.03.2024 за № 517/1376. У подальшому Центральне управління позивачу надало відповідь від 22.03.2024 № 2459/1045. Оскільки відповідач не є відповідною особою щодо розгляду скарги щодо нього, скарга розглянута у порядку підлеглості вищим органом у силу приписів статті 16 Закону.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 .

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , позивач є особою з інвалідністю 2 групи.

Начальником Київського квартирно-експлуатаційного управління 20.01.2023 видано наказ № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань».

Згідно з пунктом 1 наказу, наказано затвердити перелік документів, які надаються до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок Додаток 22 та Додаток 17 відповідно до інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Пунктом 3 наказу передбачено довести наказ до посадових осіб в частині, що стосується.

Відповідно до переліку документів, які надаються до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок Додаток 17 та Додаток 22 до наказу МОУ № 380 від 31.07.2018, затвердженого наказом начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13, зокрема, Додаток 22 довідка про (не) перебування на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов: заява військовослужбовця; копія паспорту (1-ша сторінка), та сторінка останньої реєстрації або витяг (дод. 13) з місця реєстрації; витяг з послужного списку; копія витягу з протоколу житлової комісії про зарахування на квартирний облік (за необхідністю); копія витягу з протоколу житлової комісії про зняття з квартирного обліку (за необхідністю).

Із матеріалів справи встановлено, що 07.03.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.03.2024 (зареєстрована 07.03.2024 за вх. № 226), у якій просив видати довідку про перебування на квартирному обліку позивача у Міноборони. До заяви позивачем додано витяг з послужного списку та довідку про реєстрацію. Відповідь разом із довідкою просив надіслати у термін згідно зі статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем було підготовлено довідку за вих. № 517/6.1-236 від 13.03.2024 та надіслано засобами поштового зв`язку позивачу (а.с. 10).

Судом установлено, що підполковнику запасу ОСОБА_1 видано довідку від 13.03.2024 № 517/6.1-236 про те, що під час проходження служби у гарнізоні міста Києва ЦНДІ О та ВТ, позивач перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 03.03.1995 по теперішній час. Оригінал названої довідки отримано позивачем 02.04.2024, про що свідчить його підпис на копії довідки (а.с. 37).

07.03.2024 позивач звернувся до відповідача зі скаргою, у якій просив: добровільно скасувати протиправний, на його переконання, наказ начальника ККЕУ від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань» та видавати довідки про «квартоблік», як і раніше, на підставі пред`явлення паспорта громадянина України; надати відповідь згідно зі статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту скарги вбачається, що 05.03.2024 позивач звернувся до відповідача для отримання довідки про перебування на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов та надав паспорт громадянина України для отримання довідки. ККЕУ відмовило позивачу у видачі довідки у зв`язку з відсутністю витягу з послужного списку та довідки про реєстрацію з посиланням на наказ начальника ККЕУ від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», до якого, як стверджує позивач, він не має жодного відношення. На переконання позивача, відповідачем проігноровано його заперечення, що він звільнений ветеран. Уважає такі дії протиправними, оскільки витяг з послужного списку є у його обліковій справі, а ККЕУ не має законних підстав вимагати у нього витягів та довідок крім документа, що посвідчує його особу паспорта. Із посиланням на пункт 2.1 наказу Міністра оборони України від 03.07.2013 № 448, зазначає, що Головне КЕУ ЗС України КЕУ КЕВ (КЕЧ) військові частини, а наказ начальника ККЕУ не може поширюватись на необмежене коло осіб, які перебувають на «квартобліку» у гарнізоні міста Києва та впливати на конституційні права і обов`язки військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби.

20.03.2024 відповідачем підготовлено лист № 517/1376 на вих. 2459/823 від 18.03.2024, адресований начальнику Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту листа слідує, що відповідачем опрацьовано лист стосовно скарги громадянина ОСОБА_1 щодо відмови видачі йому довідки про перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

За результатами опрацювання у межах компетенції, повідомлено, що відповідно до пункту 22 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.09.2018 за № 1020/32472 КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району у випадках, передбачених законодавством, мають право видавати за зверненням військовослужбовців довідки про перебування на обліку (додаток 22). Громадянин ОСОБА_1 07.03.2024 звернувся до Київського КЕУ для отримання довідки про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Відповідно до його заяви довідка від 13.03.2024 № 517/6.1-236 була надіслана поштовим зв`язком за вказаною ним адресою.

Відповідно до листа «Про надання інформації» Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.03.2024 № 2459/823, адресованого начальнику Київського квартирно-експлуатаційного управління, установлено, що у Центральному управлінні опрацьовується скарга громадянина ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо відмови видачі йому довідки про перебування на квартирному обліку. Із метою розгляду зазначеної скарги, просили в термін до 20.03.2024 надати до Центрального управління (через управління обліку забезпечення житлом) вичерпну інформацію із зазначених питань.

Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 22.03.2024 № 2459/1045, адресованого позивачу, повідомило, що у Центральному управлінні розглянуто скаргу позивача на протиправні дії та бездіяльність Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо відмови у видачі позивачу довідки про перебування на квартирному обліку.

За результатами розгляду повідомлено, що на поштову адресу позивача Київським квартирно-експлуатаційним управлінням надіслано довідку про перебування позивача на квартирному обліку від 13.03.2024 № 517/6.1-236 за формою відповідно до додатку 22 Інструкції № 380.

Ключовим питанням у межах спірних правовідносин є право позивача на довідку про перебування на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов.

Уважаючи наказ та дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, застосовуючи нормативно-правові акти, чинні на момент їх виникнення, суд виходив із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами статті 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини першої статті 12 Закону № 2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.

Щодо позовних вимог у частині: визнання протиправним та скасування наказу начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», як такого, що не зареєстрований у Міністерстві юстиції України та виданий з перевищенням службових повноважень, а також визнання протиправними дії відповідача щодо зобов`язання позивача на підставі наказу № 13 надати витяг з послужного списку для видачі довідки про перебування на квартирному обліку, суд зазначає таке.

Як установлено судом та не заперечується учасниками справи, начальником Київського квартирно-експлуатаційного управління 20.01.2023 видано наказ № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», згідно з пунктом 1 якого, наказано затвердити перелік документів, які надаються до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок Додаток 22 та Додаток 17 відповідно до інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. Пунктом 3 наказу передбачено довести наказ до посадових осіб в частині, що стосується.

Відповідно до переліку документів, які надаються до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок Додаток 17 та Додаток 22 до наказу МОУ № 380 від 31.07.2018, затвердженого наказом начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13, зокрема Додаток 22 довідка про (не) перебування на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов: заява військовослужбовця; копія паспорту (1-ша сторінка), та сторінка останньої реєстрації або витяг (дод. 13) з місця реєстрації; витяг з послужного списку; копія витягу з протоколу житлової комісії про зарахування на квартирний облік (за необхідністю); копія витягу з протоколу житлової комісії про зняття з квартирного обліку (за необхідністю).

Порушення прав позивача спірним наказом обумовлено тим, що 07.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з метою отримання довідки про перебування на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, із наданням паспорта громадянина України, однак отримав відмову з підстав відсутності витягу з послужного списку та довідки про реєстрацію, яка мотивована наказом начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», який позивач уважає таким, що не має до ОСОБА_1 жодного відношення.

На переконання позивача, названий наказ порушує права позивача відсутністю державної реєстрації наказу в Міністерстві юстиції України та тим, що дія наказу поширюється на необмежене коло осіб, які перебувають на квартирному обліку у гарнізоні міста Києва та застосовується до громадян України і військовослужбовців інших військових частин, які не підпорядковуються відповідачу.

За доводами позивача, відповідач при видачі довідок про квартирний облік не має законних підстав вимагати у громадян України та військовослужбовців інших військових частин ніяких документів, окрім документа, що посвідчує особу паспорта громадянина України.

Протиправність наказу, на переконання позивача, пов`язана з тим, що витяги з послужного списку та витяги з протоколів засідання житлових комісій є в усіх квартирних облікових справах відповідача щодо осіб, які перебувають на квартирному обліку у гарнізоні міста Києва, а дія спірного наказу не може поширюватися на необмежене коло осіб, які перебувають на квартирному обліку.

Оскільки спірний наказ, на думку позивача, не є ні актом індивідуальної дії, ні нормативно-правовим актом, тож на думку ОСОБА_1 виданий з перевищенням службових повноважень.

Наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за № 1020/32472, затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція № 380 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 1 Інструкції № 380, ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Розділ VI Інструкції № 380 регулює питання обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Пунктами 3, 11, 22 названого розділу Інструкції № 380 передбачено, що облік ведеться в житлових комісіях військових частин (об`єднаних житлових комісіях), військових комісаріатах та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

На кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформлюється облікова справа (додаток 20).

До облікової справи додаються документи, передбачені Порядком забезпечення житловими приміщеннями, а також витяг з наказу командира військової частини та копія протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про зарахування на облік.

КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району у випадках, передбачених законодавством, мають право видавати за зверненням військовослужбовців довідки про перебування на обліку (додаток 22).

Як установлено судом та не заперечується учасниками справи, підполковнику запасу ОСОБА_1 видано довідку від 13.03.2024 № 517/6.1-236 про те, що під час проходження служби у гарнізоні міста Києва ЦНДІ О та ВТ, позивач перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 03.03.1995 по теперішній час. Оригінал названої довідки отримано позивачем 02.04.2024, про що свідчить його підпис на копії довідки (а.с. 37).

Названа довідка видана позивачу за його заявою від 07.03.2024 (зареєстрована 07.03.2024 за вх. № 226).

До заяви позивачем додано витяг з послужного списку та довідку про реєстрацію.

Крім того, наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 29.05.2024 № 174 затверджено Положення «Про Київське квартирно-експлуатаційне управління» (нова редакція), копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 42-45), відповідно до якого відповідач є органом військового управління, який входить до складу ЗСУ, та створений з метою організації та виконання завдань з інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Міністерства оборони України та Збройних Сил України (далі - військових частин) дислокованих у гарнізонах, що розташовані в межах наступних адміністративно-територіальних одиниць: Київ, Бориспільський, Броварський, Бучанський, Вишгородський, Обухівський та Фастівський райони Київської області (далі зона відповідальності) у мирний час та на особливий період.

За приписами розділів 7 та 8 Положення, начальник Київського КЕУ має право: видавати накази та доручення з питань діяльності у межах визначеної зони відповідальності.

Начальник Київського КЕУ в межах наданих повноважень видає, зокрема накази і організовує контроль за їх виконанням у межах визначеної зони відповідальності, у тому числі підпорядкованими підрозділами, зокрема накази з основної діяльності.

За вказаних обставин, у суду відсутні підстави стверджувати винесення спірного наказу з перевищенням наданих відповідачу службових повноважень, у зв`язку із чим доводи позивача у названій частині не знайшли свого підтвердження, тож не вважаються обґрунтованими.

Доказів того, що у начальника відповідача станом на день прийняття наказу були відсутні названі повноваження, судом не встановлено, а позивачем документально не підтверджено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 затверджено Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади (далі Положення № 731 у редакції, чинній станом на день прийняття спірного наказу), пунктом 1 якого передбачено, що державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які є суб`єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 03.10.1992 № 493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», цього Положення та інших актів законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

За правилами пунктів 2, 3, 4 Положення № 731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

На державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін`юстом, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

На державну реєстрацію не подаються акти:

а) персонального характеру (про склад комісій, призначення на посаду і звільнення з неї, заохочення працівників тощо);

б) дія яких вичерпується одноразовим застосуванням, крім актів про затвердження положень, інструкцій та інших, що містять правові норми;

в) оперативно-розпорядчого характеру (разові доручення);

г) якими доводяться до відома підприємств, установ і організацій рішення вищестоящих органів;

д) спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм;

е) рекомендаційного, роз`яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз`яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, правила спортивних змагань з видів спорту, визнаних в Україні, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 24.08.2023 № 3554-ХІ «Про правотворчу діяльність» (у редакції, чинній станом на день розгляду справи), нормативно-правовий акт це офіційний документ, прийнятий (виданий) суб`єктом правотворчої діяльності в установленому Конституцією України та (або) законом порядку у письмовій формі (крім випадків, визначених частиною другою статті 47 цього Закону), який містить норму (норми) права і розрахований на неодноразову реалізацію.

Разом із тим, судом не встановлено, а позивачем не доведено, що оскаржуваний наказ є нормативно-правовим актом, який підлягає державній реєстрації Міністерством юстиції України, оскільки за своєю природою наказ начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», у силу Положення «Про Київське квартирно-експлуатаційне управління», є розпорядчим документом, який не містить норму (норми) права, хоча і розрахований на неодноразову реалізацію.

За правилами статті 4 Закону № 3354-ІХ суб`єктами правотворчої діяльності є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи та інші суб`єкти, наділені Конституцією України та (або) законом повноваженнями щодо прийняття (видання) нормативно-правових актів, а саме:

1) Український народ на всеукраїнському референдумі;

2) Верховна Рада України;

3) Президент України;

4) Кабінет Міністрів України;

5) міністерства;

6) інші органи державної влади та інші суб`єкти публічного права, які згідно із законом здійснюють від імені держави правотворчу діяльність та юрисдикція яких поширюється на територію України (далі - інший державний орган);

7) Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, міністерства Автономної Республіки Крим;

8) голови місцевих державних адміністрацій та керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій;

9) територіальна громада на місцевому референдумі;

10) органи місцевого самоврядування.

Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідач є суб`єктом правотворчої діяльності.

За таких обставин суд констатує необґрунтованість позовних вимог у названій частині, та відсутність підстав для їх задоволення.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні основних позовних вимог, тож похідна вимога про зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління під час видачі довідок про перебування на квартирному обліку та незабезпечення житлом утриматися від зобов`язань громадян України надання будь-яких інших документів, крім паспорта громадянина України, - задоволенню не підлягає.

Щодо іншої частини позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Київського квартирно-експлуатаційного управління стосовно ненадання відповіді на скаргу ОСОБА_1 , зареєстровану у ККЕУ 07.03.2024, як таку, що порушує вимоги статей 18-20 Закону України № 393/96-ВР «Про звернення громадян», суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у названій частині, позивач стверджує бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на скаргу, зареєстровану у ККЕУ 07.03.2024, оскільки з отриманого 17.03.2024 листа з довідкою про перебування на квартирному обліку, не отримав відповідь на скаргу про скасування наказу № 13.

Із приводу викладеного, суд зазначає наступне.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, врегульовані нормами Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96-ВР зі змінами, у редакції, чинній станом на день подання скарги).

За приписами статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Статтями 3, 4 Закону № 393/96-ВР передбачено, що скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Позивач стверджує спірну бездіяльність відповідача внаслідок порушення вимог статей 18-20 Закону № 393/96-ВР, з огляду на що суд зазначає таке.

За правилами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

За нормами статті 19 названого Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами статті 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Як установлено судом та не заперечується учасниками справи, 07.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача зі скаргою, у якій просив: добровільно скасувати протиправний, на його переконання, наказ начальника ККЕУ від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань» та видавати довідки про «квартоблік», як і раніше, на підставі пред`явлення паспорта громадянина України; надати відповідь згідно зі статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» за адресою: АДРЕСА_1 .

Зміст скарги зводився до того, що 05.03.2024 позивач звернувся до відповідача для отримання довідки про перебування на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов та надав паспорт громадянина України для отримання довідки. Однак, за доводами позивача, ККЕУ відмовило йому у видачі довідки у зв`язку з відсутністю витягу з послужного списку та довідки про реєстрацію з посиланням на наказ начальника ККЕУ від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», до якого, як стверджує позивач, він не має жодного відношення.

20.03.2024 відповідачем підготовлено лист № 517/1376 на вих. 2459/823 від 18.03.2024, адресований начальнику Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту листа слідує, що відповідачем опрацьовано лист стосовно скарги громадянина ОСОБА_1 щодо відмови у видачі йому довідки про перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

За результатами опрацювання у межах компетенції, повідомлено, що відповідно до пункту 22 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.09.2018 за № 1020/32472 КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району у випадках, передбачених законодавством, мають право видавати за зверненням військовослужбовців довідки про перебування на обліку (додаток 22).

Громадянин ОСОБА_1 07.03.2024 звернувся до Київського КЕУ для отримання довідки про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до його заяви довідка від 13.03.2024 № 517/6.1-236 була надіслана поштовим зв`язком за вказаною ним адресою.

Із листа Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.03.2024 № 2459/823 «Про надання інформації», адресованого начальнику Київського квартирно-експлуатаційного управління, установлено, що у Центральному управлінні опрацьовується скарга громадянина ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо відмови у видачі йому довідки про перебування на квартирному обліку.

Із метою розгляду зазначеної скарги, просили у термін до 20.03.2024 надати до Центрального управління (через управління обліку забезпечення житлом) вичерпну інформацію із зазначених питань.

Листом від 22.03.2024 № 2459/1045, адресованого позивачу, Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомило, що у Центральному управлінні розглянуто скаргу позивача на протиправні дії та бездіяльність Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо відмови видачі позивачу довідки про перебування на квартирному обліку.

За результатами розгляду повідомлено, що на поштову адресу позивача Київським квартирно-експлуатаційним управлінням надіслано довідку про перебування позивача на квартирному обліку від 13.03.2024 № 517/6.1-236 за формою відповідно до додатку 22 Інструкції № 380.

Судом установлено, що така довідка також отримана позивачем 02.04.2024 особисто під підпис.

Суд зазначає, що у силу приписів статті 16 Закону № 393/96-ВР, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Із урахуванням наведених правових норм та встановлених судом обставин у частині розгляду скарги позивача на рішення та дії відповідача, суд констатує наявність у матеріалах справи відповіді за результатами розгляду скарги від 07.03.2024, яка надана позивачу Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , як вищим органом органу державної влади, у цьому випадку відповідача, рішення та дії якого оскаржувались.

За таких обставин, ураховуючи положення статті 16 Закону № 393/96-ВР, судом не встановлено порушень прав позивача у цій частині вимог.

Більше того, під час розгляду справи судом не встановлено порушень процедури прийняття наказу начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань», з підстав, зазначених у позовній заяві.

Натомість, не є предметом цього спору рішення, дії чи бездіяльність Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично розглядав скаргу на рішення та дії відповідача, тож у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача надати відповідь ОСОБА_1 по суті його скарги від 07.03.2024 про скасування наказу начальника ККЕУ від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до ККЕУ для отримання довідок з житлових питань» відповідно до вимог статей 18-20 Закону України № 393/96-ВР «Про звернення громадян».

Щодо похідної позовної вимоги у частині зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління під час видачі довідок про перебування на квартирному обліку та незабезпечення житлом утриматися від зобов`язань громадян України надання будь-яких інших документів, крім паспортуа громадянина України, суд уважає за необхідне відмовити в її задоволенні, оскільки судом відмолено у задоволенні основних вимог про визнання протиправним та скасування наказу начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління від 20.01.2023 № 13 «Про затвердження переліку документів, які надаються громадянами до Київського квартирно-експлуатаційного управління для отримання довідок з житлових питань» та визнання протиправними дій відповідача щодо зобов`язання позивача на підставі наказу № 13 про надання витягу з послужного списку для видачі довідки про перебування на квартирному обліку.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані учасниками справи докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Київський окружний адміністративний суд уважає, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Частиною другою статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом частини четвертої статті 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, у цьому випадку, суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997 № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

Із викладеної правової позиції Конституційного Суду України слідує, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання у порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати у разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно покладено певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи, суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього розв`язати спір.

Суд резюмує, що судовому захисту підлягає також охоронюваний законом інтерес.

У своєму рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам .

Таким чином, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ із метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави особі для звернення за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи, її вимоги не підлягають задоволенню.

За правилами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із урахуванням викладеного, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому, визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

У свою чергу, як уже зазначалось, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли відбулися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку у публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно, на переконання особи, спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків особи (тобто є юридично значимими), особа може порушити питання про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку.

Тож, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач уважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше звуження прав чи свобод.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Натомість задоволення відповідних вимог особи можливе лише у разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Із метою реалізації передбаченого статтею 55 Конституції України права на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб (способи) його захисту.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до адміністративного суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, у цьому випадку це стаття 5 Кодексу, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

У той же час, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття рішення суду про відмову в позові.

Оскільки ключовим питанням у межах спірних правовідносин є право позивача на довідку про перебування на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, яку ним фактично і отримано 02.04.2024 за № 517/6.1-236 від 13.03.2024 у відповідь на заяву від 07.03.2024, що не заперечується учасниками справи, а також самостійного подання позивачем разом із заявою витягу з послужного списку та довідки про реєстрацію, суд констатує відсутність порушення прав позивача оскаржуваним наказом, діями та бездіяльністю відповідача, протиправність яких судом не встановлена з наведених вище мотивів.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладеного у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у позові і звільненням позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.