Справа № 520/5285/25
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 р. Справа № 520/5285/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/5285/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову гарнізонної військово-лікарської комісії в ІНФОРМАЦІЯ_2 (в.ч. 1563) про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби, оформлену довідкою №1627 від 25.12.2024 року.

- зобов`язати гарнізонну військово-лікарську комісію в Харківському військово- медичному клінічному центрі (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (в.ч. 1563) повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення щодо визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 у відповідності до Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2024 року № 441.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд неправомірно посилається на Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, в той час як позивач не є військовослужбовцем ЗСУ, а є військовослужбовцем ДПСУ, для яких створено Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України, де передбачено інший порядок проходження ВЛК та порядок оскарження рішень ВЛК. До позивача застосовується Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2024 року № 441, де згідно з п.2 глави 11 розділу Положення №441, рішення ВЛК, дії (бездіяльність) ВЛК органів Держприкордонслужби оскаржуються в ЦВЛК або судовому порядку. Вказав, що згідно висновку невропатолога, відображеному у Картці обстеження та медичного огляду від 25.12.2025 року «Скарги на момент огляду відсутні», однак, згідно документу під назвою «Огляд хірурга» від 25.12.2024 року обстежуваний виявляє «Скарги на: болі в лівій гомілці». Тобто, позивач виявляв скарги на болі в лівій гомілці, які і є одним із симптомів нейроміопатії, але невропатолог не відобразив це у своєму висновку та не провів належні діагностичні дії для встановлення причин скарг. Вказує, що в порушення вимог Положення в п.10 Картки відсутні відомості щодо дати обстеження хірургом, поставленого ним діагнозу або іншого висновку та підпису лікаря, а також в п.11 Картки відсутній підпис обстежуваного, а наданий до суду документ під назвою «Огляд хірурга» від 25.12.2024 року не передбачений Положенням та не відповідає вимогам порядку проходження медичного огляду. Зазначив, що відповідно до п.1 глави 1 розділу III Положення, при встановленні діагнозу враховуються актуальні результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами медичного огляду, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматися рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення. Однак, спільного огляду (консиліуму) за участі провідних (головних) медичних фахівців не проводилося хоча було неспівпадіння результату дослідження ВЛК з Консультативним висновком спеціаліста медичної роти в.ч. 3027 від 13.12.2024 року щодо пошкодження N. Fibularis superficialis (поверхневого малогомілкового нерву), який підтверджується і іншими висновками лікарів та результатами апаратного дослідження ЕНМГ від 01.04.2025, 15.04.2025 та 18.04.2025. Зазначив, що на момент розгляду справи Харківським окружним адміністративним судом позивач пройшов нову ВЛК, однак у зв`язку зі службою та лікуванням позивач не міг надати зазначену довідку раніше. Вказує, що пошкодження малогомілкового нерву, люмбоішіалгія, плоскостопість, які потребують лікування, постановою ВЛК від 25.12.2025 року не були встановлені, проте були наявними у позивача на час проведення ВЛК від 25.12.2024 року, що підтверджується постановою ВЛК від 07.07.2025 року, та підтверджує порушення порядку проведення ВЛК 25.12.2024 року.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 у справі №520/5285/25 - залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що головний сержант ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходить її на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії - оператор (безпілотних авіаційних комплексів) 3 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонної застави 3 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , військової частини НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 оглядався гарнізонною ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_2 (в.ч. НОМЕР_1 ), на підставі чого видано Довідку №1627 від 25.12.2024 року.

Відповідно до зазначеної довідки, встановлено: «залишкові явища вибухової травми (12.07.2024) - забою м`яких тканин, та напруженої гематоми лівої гомілки та операцій: (13.07.2024) - розкриття напруженої гематоми, фасціотомії лівої гомілки; (22.07.2024) - ушивання фасціотомних ран у вигляді зміцнілих шкірних рубців, незначного порушення функцій.

Травма (поранення), ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Гемартроз лівого колінного суглобу І ст., з незначним порушенням функцій. Викривлена носова перетинка з порушеною функцією дихання. Хронічний вазомоторний риніт, стадія нестійкої ремісії.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 61 в, 78 в, 45 б графи ІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби: Придатний до військової служби».

Не погоджуючись з вказаним висновком, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК під час застосування ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі та вказав, що при наявності сумніву щодо правильності висновку даної комісії щодо придатності до військової служби, позивач мав право звернутись до ВЛК регіону щодо перегляду рішення ВЛК військової частини, яка наділена таким правом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суб`єктом владних повноважень на підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону № 2801-XII законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Так, статтею 70 Закону № 2801-XII визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом № 2232-ХІІ.

Частиною третьою статті 1 вказаного Закону передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 3 статтею 1 даного Закону №2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 22 Закону №3543 особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Так, порядок проведення військово-лікарськими комісіями (далі - ВЛК) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) медичного огляду громадян призовного віку; військовозобов`язаних, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах (далі - ВВНЗ); військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей; осіб, звільнених з військової служби Держприкордонслужби та військових частин прикордонних військ СРСР та їх органів управління, дислокованих на території України; військовослужбовців Держприкордонслужби та працівників Держприкордонслужби, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I, II груп патогенності; військовослужбовців Держприкордонслужби, які проходять військову службу на кораблях, катерах та суднах забезпечення Морської охорони Держприкордонслужби; льотного складу та авіаційного персоналу Держприкордонслужби, з метою визначення їх придатності за станом здоров`я до військової служби (роботи за фахом), встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) з проходженням військової служби та встановлення причинного зв`язку, захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), які призвели до смерті військовослужбовців Держприкордонслужби - врегульовано Положенням №441.

Згідно з пунктом 2 розділу І Положення №441 медичний огляд - огляд, який проводять ВЛК, ЛЛК Держприкордонслужби, включає вивчення та оцінку стану здоров`я та фізичного розвитку особи на момент огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за відповідним рівнем освіти та військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з прийняттям письмової постанови. Придатність до військової служби - стан здоров`я та фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, посадовими інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності в Держприкордонслужбі в мирний час та особливий період.

Пунктом 3 розділу І Положення №441 передбачено, що з метою проведення медичного огляду в Держприкордонслужбі утворюються:

- постійно діючі ВЛК, ЛЛК;

- тимчасово діючі ВЛК - для медичного огляду кандидатів на навчання у ВВНЗ, кандидатів на військову службу за контрактом.

Згідно пп. 1 п. 4 розділу І Положення №441 до постійно діючих ВЛК відносяться госпітальні (гарнізонні) ВЛК, які утворюються:

- госпітальна ВЛК - у закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби. За клінічними профілями в закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби може бути створено декілька госпітальних ВЛК;

- гарнізонна ВЛК - при клініках амбулаторно-поліклінічної допомоги, поліклініках закладів охорони здоров`я (органів) Держприкордонслужби.

На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладаються:

- проведення медичного огляду, контрольного та повторного медичних оглядів осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення;

- проведення медичного огляду водолазів;

- ведення книги протоколів засідань ВЛК, ЛЛК (додаток 4) та здавання її в архів;

- контроль за повнотою та якістю проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення, строком проведення медичного огляду;

- проведення разом із медичними спеціалістами військово-медичних клінічних центрів (клінічних госпіталів) та начальниками служб охорони здоров`я органів Держприкордонслужби, що перебувають у зоні відповідальності закладу охорони здоров`я Держприкордонслужби, аналізу визнання військовослужбовців Держприкордонслужби непридатними до військової служби, розробка пропозицій щодо поліпшення стану здоров`я військовослужбовців Держприкордонслужби, їх узагальнення та надання до ЦВЛК.

Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право:

- приймати постанови відповідно до цього Положення;

- за погодженням з керівниками органів Держприкордонслужби залучати до роботи на правах членів ВЛК медичних фахівців інших закладів охорони здоров`я (за згодою).

Згідно пп. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Положення №441 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку осіб на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням постанови. Під придатністю до військової служби в цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати службові обов`язки з конкретної військової спеціальності, у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу враховуються актуальні результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами медичного огляду, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматися рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Лікарі під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в електронній системі охорони здоров`я, що характеризують стан здоров`я військовослужбовця Держприкордонслужби, та з іншими медичними документами, які надає військовослужбовець Держприкордонслужби, а також вносять відповідні медичні записи до електронної системи охорони здоров`я, у порядку, визначеному законодавством.

Медичний огляд проводиться з метою визначення придатності:

- кандидатів до військової служби за контрактом;

- кандидатів до участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національного контингенту та національного персоналу;

- військовослужбовців Держприкордонслужби до військової служби;

- військовослужбовців Держприкордонслужби до військової служби за військовою спеціальністю;

- кандидатів на навчання у ВВНЗ;

- військовослужбовців, працівників Держприкордонслужби для роботи з ДІВ, джерелами ЕМП, ЛВ, мікроорганізмами I, II груп патогенності;

- військовослужбовців Держприкордонслужби до проходження служби на кораблях, катерах та суднах забезпечення Морської охорони Держприкордонслужби;

а також з метою визначення:

- можливості проходження військової служби військовослужбовцями Держприкордонслужби та проживання членів їх сімей за кордоном;

- необхідності тривалого спеціалізованого лікування, медичного спостереження за членами сімей військовослужбовців Держприкордонслужби, транспортабельності їх за станом здоров`я;

- потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва);

- потреби в тривалому лікуванні.

Постанови ВЛК, ЛЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5) (далі - Розклад хвороб), таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 6) (далі - ТДВ). Розклад хвороб розроблено відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (далі - МКХ-10).

Згідно з п.2 глави 11 розділу Положення №441, рішення ВЛК, дії (бездіяльність) ВЛК органів Держприкордонслужби оскаржуються в ЦВЛК або судовому порядку.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Положення №441 на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться картка обстеження та медичного огляду (додаток 15), при стаціонарному огляді - медична карта стаціонарного хворого.

Медичний огляд військовослужбовців Держприкордонслужби обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, гінекологом (для жінок), а за медичних показань - лікарями інших спеціальностей.

Обов`язково здаються загальні аналізи крові та сечі, проводяться ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки; потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до направлення Військової частини НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) №13/32496/24-Вн від 15.12.2025 позивача направлено на медичний огляд до військово-лікарської комісії ВМКЦ (КГ) Державної прикордонної служби України м Харків для визначення придатності до військової служби у зв`язку з наявністю захворювання. Вказано, що ОСОБА_1 до цього проходив ВЛК 14 серпня 2024 в/ч НОМЕР_5 довідка №140; 13 вересня 2024 в/ч НОМЕР_5 довідка № 4998; 22 жовтня 2024 в/ч НОМЕР_5 довідка №5700. Перебував на стаціонарному лікуванні: 14.07-18.07.24. ДУ «ТМО МВС України по Харківська області»; 18.07-14.08.24. В/ч 1465: 15.08-02.09.24. Санаторій «Прикордонник Немирів»: 14.09.-07.10.2024 Санаторій «Прикордонник Немирів»: 03.11.-12.11.2024 в/ч НОМЕР_6 . Діагноз: Залишкові явища після вибухової травми ( 12.07.2024) забою м`яких тканин, напруженої гематоми лівої гомілки, та операцій: (13.07.2024 р.) - розкриття напруженої гематоми, фасціотомії лівої тгомілки. (22.07.2024 р.) - ушивання фасціотомних ран у вигляді зміцнілих шкірних рубців, тимчасового незначного порушення функції. Викривлення носової перетинки з незначним порушенням функції носового дихання. Вазомоторний риніт.

ОСОБА_1 оглядався гарнізонною ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_2 (в.ч. 1563).

Як убачається з матеріалів справи, позивачу проведено наступні дослідження: аналіз сечі загальний (довідка №9/1956 від 19.12.2024; біохімічний аналіз крові №7/1956 від 19.12.2024; клінічний аналіз крові №7-1956 від 19.12.2024; рентгенологічне дослідження легенів та серця №2426 від 19.12.2024; рентгенографію шийного відділу хребта №2563 від 24.12.2024; рентгенографію грудного відділу хребта №2564 від 24.12.2024; рентгенографію поперекового відділу хребта №2565 від 24.12.2024; рентгенографію лівого колінного суглоба №2566 від 24.12.2024; рентгенографію лівої гомілки №2567 від 24.12.2024; кардіографічне дослідження від 19.12.2024.

Також відповідно до картки обстеження та медичного огляду проведено медичне обстеження терапевта 25.12.2024, невропатогола 25.12.2024, окуліста 25.12.2024, отоларинголога 25.12.2024, дерматовенеролога 25.12.2024, психіатра 25.12.2024, стоматолога 25.12.2025. Крім того, проведено огляд хірурга 25.12.2024.

Відповідно до п. 12 вказаної картки обстеження придатний до військової служби.

Після проведення обстеження позивачу видано Довідку №1627 від 25.12.2024 року, відповідно до якої встановлено: «залишкові явища вибухової травми (12.07.2024) - забою м`яких тканин, та напруженої гематоми лівої гомілки та операцій: (13.07.2024) - розкриття напруженої гематоми, фасціотомії лівої гомілки; (22.07.2024) - ушивання фасціотомних ран у вигляді зміцнілих шкірних рубців, незначного порушення функцій.

Травма (поранення), ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Гемартроз лівого колінного суглобу І ст., з незначним порушенням функцій. Викривлена носова перетинка з порушеною функцією дихання. Хронічний вазомоторний риніт, стадія нестійкої ремісії.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 61 в, 78 в, 45 б графи ІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби: Придатний до військової служби».

Апелянт зазначає, що відповідачем спільного огляду (консиліуму) за участі провідних (головних) медичних фахівців не проводилося хоча було неспівпадіння результату дослідження ВЛК з Консультативним висновком спеціаліста медичної роти в.ч. 3027 від 13.12.2024 року щодо пошкодження N. Fibularis superficialis (поверхневого малогомілкового нерву), який підтверджується і іншими висновками лікарів та результатами апаратного дослідження ЕНМГ від 01.04.2025, 15.04.2025 та 18.04.2025.

Крім того вказав, що документ під назвою «Огляд хірурга» від 25.12.2024 року не передбачений Положенням та не відповідає вимогам порядку проходження медичного огляду.

Зазначав, що невропатолог не відобразив «Скарги на: болі в лівій гомілці», які були вказані в документі під назвою «Огляд хірурга» від 25.12.2024.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів, оскільки матеріалами справи підтверджено, що медичний огляд ОСОБА_1 було проведено лікарями - терапевтом, хірургом, невропатологом, окулістом, отоларингологом, дерматовенерологом, психіатром, стоматологом.

Колегія суддів вказує, що документ під назвою «Огляд хірурга» від 25.12.2024 є невід`ємною частиною картки обстеження та медичного огляду та враховний під час проходження медичного огляду.

Також, під час медичного огляду у позивача було відібрано загальний аналіз крові та сечі, кліничний аналіз крові, проведено ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження легенів та серця, шийного відділу хребта, грудного відділу хребта, поперекового відділу хребта, лівого колінного суглоба, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями результатів аналізів.

Таким чином, гарнізонною ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_2 (в.ч. 1563) у відповідності до вимог Положення №441 здійснено медичний огляд ОСОБА_1 на предмет визначення придатності його до військової служби.

Доводи позивача про те, що у графі 11 картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 відсутній його підпис не є підставою для визнання її недійсною, оскільки вона містить відомості про огляд позивача лікарями, які виконані належним чином за завірені печатками.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на постанову від 10.02.2022 у справі №160/7153/20, у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.

Дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 160/31586/23.

З уваги на наведене колегія суддів констатує, що при дослідженні дотримання процедури прийняття спірної довідки гарнізонною ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_2 (в.ч. 1563) судом не встановлено порушень вимог Положення №441.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, суд першої інстанції, неправильно застосувавши норми матеріального права, ухвалив по суті правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Колегія судів зазначає, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм м`якого права, наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть проміжні процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі Проніна проти України, заява № 63566/00, пункт 23). Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до абзацу другого частини 2 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Обов`язкові підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду внаслідок порушення норм процесуального права визначено частиною 3 статті 317 КАС України.

Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина 4 статті 317 КАС України).

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 по справі № 520/5285/25 змінити з підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 у справі № 520/5285/25 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло