Справа № 420/36367/25
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ Херсонської області щодо виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 07.10.2009 року по теперішній час у розмірі та порядку, встановленим Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, с компенсацією втрати доходу за затримку термінів виплати пенсії.

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Херсонській області виплачувати позивачу, починаючи з 07.10.2009 року, пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-XII, з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка, з одночасним перерахунком та індексацією пенсії, в періоди з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року, з 13.11.2017 року по 30.04.2025 року, починаючи з 01.05.2025, за вирахуванням раніше виплачених сум, з компенсацією втрати доходу за затримку термінів виплати пенсії, на вказаний позивачем банківський рахунок.

- встановити спосіб виконання судового рішення, шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно із заявою позивача від 07.08.2025 про зміну способу виплати пенсії (зміна банківських реквізитів).

Згідно частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частиною 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Таким чином, за подання цієї позовної заяви позивачеві необхідно сплатити судовий збір у сумі 1211,20 грн.,

Таким чином, ставка судового збору за подання до суду даної позовної заяви складає 968,96 грн. проте до позовної заяви не додано доказів на підтвердження сплати судового збору.

В позовній заяві позивач просить суд звільнити її повністю від сплати судового збору під час подання адміністративного позову або відстрочити оплату збору до винесення рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Тобто, єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

В постанові від 23 листопада 2023 року по справі № 215/7312/20 Верховний Суд вказав, що перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону. Зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх сплати є правом, а не обов`язком суду і можливе лише за наявності для цього вичерпного переліку умов визначених Законом. Суд, звертає увагу на ту обставину, що вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, ураховує майновий стан сторони, який є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року в справі №9901/166/19.

В постанові від 08 листопада 2023 року по справі № 120/969/23 Верховний Суд вказав, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Одночасно, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору.

В той же час, відсутність доходу в України, з огляду на виїзд до Ізраїлю в 2002 року, а також те, що позивач зареєстрована в Ізраїлі як непрацююча особа, не є беззаперечними доказами неможливості сплатити судового збору.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частинами 1, 2 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В свою чергу, згідно вимог ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

На теперішній час практика Верховного Суду з вказаного процесуального питання є сталою та підтримується в інших постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постанові від 08.08.2024 р. у справі № 460/19702/23, від 22.10.2024 р. у справі № 520/37664/23.

З огляду на вказані висновки Верховного Суду пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Як зазначалось вище, предметом оскарження у даній справі з поміж іншого є бездіяльність/дії ГУ ПФУ щодо виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який охоплює спірний період з 07.10.2009 року по 12.11.2017 р., та з 13.11.2017 року по 30.04.2025 р.

При цьому підставою звернення до суду з даним позовом є лист-відмова ГУ ПФУ від 18.08.2025 р.

За висновками Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Оскільки позивач фактично оскаржує дії/бездіяльність відповідача щодо виплати йому пенсії у зв`язку з втратою годувальника у меншому розмірі, ніж це передбачено судовими рішеннями в інших справах та пенсійним законодавством, який охоплює період з 07.10.2009 р. по 12.11.2017, з 13.11.2017 по 30.04.2025 р. в той час як з позовом звернувся 26.10.2025 року, то встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячний строк щодо позовних вимог що охоплюють спірні періоди починаючи з 07.10.2009 року по 26.04.2025 року є пропущеним.

При цьому, суд звертає увагу позивача, в межах розгляду адміністративної справи № 821/981/18 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року були залишені без розгляду позовні вимоги щодо виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Разом тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку. (частина ч. 4 ст. 240 КАС України)

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Судом встановлено, що представником позивача разом з позовом надано до суду заяву про поновлення строку, якою звертає увагу на те, що позивач є похилого віку, яка постійно проживає за кордоном, обмежена в отриманні інформації, при цьому, на виконання судового рішення у справі №821/981/18 пенсія поновлена позивачу з 13.11.2017, однак, виплачувалася на дискримінаційній основі: у неповному розмірі, без проведення перерахунків та індексації пенсії та її складових, компенсації втрати доходу за затримку строків виплати пенсії. Покликаючись на практику Верховного Суду наведену у постановах від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 , 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а та від 06.02.2025 № 990/29/2 представник позивача зазначає, що відновлення виплати пенсії повинно проводитися без обмеження будь-яким терміном. Крім того вважає, що незнання факту порушення прав, у зв`язку з тривалим проживанням за кордоном, відсутність будь-яких навичок користування персональним комп`ютером, відсутність доступу до інформаційних комп`ютерних мереж, є поважними причинами пропуску строку для звернення до суду.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача щодо поважність причин пропуску строку звернення до суду, суддя зазначає наступне.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії права на суд, може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, то судовий захист порушених пенсійних прав позивачки здійснювався в декілької адміністративних справ, зокрема,

- постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі № 821/981/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області (відповідача) відновити позивачу виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника та здійснити її виплату з 13.11.2017 року.

- рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі № 540/2518/18, зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі та на підставі норм Закону № 2262-XII, починаючи з 13.11.2017, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, на визначений позивачем банківський рахунок.

При цьому, з листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 07.08.2019 р. вбачається, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії у встановленому законодавством розмірі, а саме не нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір пенсії з 01.08.2019 складає 3128,00 грн., а виплата нарахованої пенсії за період з 13.11.2017 по 18.06.2019 у загальній сумі 55 010,85 грн. буде забезпечено згідно Порядку №649.

В подальшому, ГУ ПФУ в Херсонській області у листі від 18.08.2025 р. повідомив позивача, що у травні 2021 року заборгованість в сумі 55 010.85 грн. виплачена в повному обсязі.

Отже, отримавши у червні 2021 року нараховані пенсійні виплати за період з 13.11.2017 по 18.06.2019 та в подальшому отримуючи пенсійні виплати у розмірі, який позивач вважає неналежним, останній протягом розумного строку не вчинив будь-які дії, спрямовані на з`ясування інформації щодо підстав визначення розміру такої виплати, перерахунку тощо.

Натомість, лише 02.08.2025 р. позивач звернулась до ГУ ПФУ за отриманням інформації щодо перерахунку розміру нарахованих пенсійних виплат, починаючи з 2009 року.

Щодо покликання представника позивача на судову практику Верховного Суду з означених питань, то суд зауважує, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа №755/10947/17), суди під час вирішення процесуальних питань в тотожних спорах мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Щодо покликання представника позивача на похилий вік позивачки та проживання її за кордоном, то вказані обставини не є безумовною підставою для визнання їх, як поважними причинами строку звернення до суду, з огляду на тривалість строку, який пропущений.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херснській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, встановивши позивачеві строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання даного судового рішення, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних інших підстав для поновлення такого строку, сплати судового збору та надання доказів на підтвердження сплати.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху подати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних підстав для поновлення строку.

Роз`яснити позивачу, що якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Харченко