Справа № 240/12471/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/12471/25

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати позивачу на виконання Постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №240/31015/23 грошового забезпечення в сумі 34 651,80 грн (тридцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят одна гривня 80 копійок);

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити позивачу на виконання Постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №240/31015/23 грошового забезпечення в сумі 34 651,80 грн (тридцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят одна гривня 80 копійок).

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 240/31015/23 відповідач неправильно, на його думку, здійснив нарахування та виплату компенсації за невикористані дні відпусток з індексацією, а саме відповідачем здійснено розрахунок компенсації станом на 06.11.2015, тобто на момент звільнення з органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), замість 29.06.2016 на момент звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що компенсація ОСОБА_1 виплачена за 238 діб невикористаних відпусток (32 доби у 2015 році, 198 діб у березні та 8 діб у квітні 2025 року), а саме: проведено нарахування та виплату компенсацій за невикористані дні відпусток за 2000-2008 роки, 2015 рік із розрахунку місячного грошового забезпечення 3634,49 грн, на яке він мав право на момент звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015, (посадовий оклад 650,00, оклад за спеціальним званням 125,00, надбавка за вислугу років 271,25, надбавка за виконання особливо важливих завдань 523,13, премія 1569,38, індексація 495,73): за 2000 рік - 20 діб - 3634,49:30*20=2422,99; за 2001 рік - 5 діб - 3634,49:30*5=605,75; за 2003 рік - 21 доба - 3634,49:30*21=2544,14; за 2004 рік - 35 діб - 3634,49:30*35=4240,24; за 2005 рік - 22 доби - 3634,49:30*22=2665,29; за 2006 рік - 15 діб - 3634,49:30*15=1817,25; за 2007 рік - 40 діб - 3634,49:30*40=4845,99; за 2008 рік - 40 діб - 3634,49:30*40=4845,99.

При звільненні з органів внутрішніх справ 06.11.2015 Володарськ-Волинським РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_1 виплачена грошова компенсація за невикористану у році звільнення відпустку за 32 доби (45 діб : 12 місяців х 10 повністю відпрацьованих місяців = 37 діб - 5 діб використаної у 2015 році відпустки) у сумі 3348,05 грн (без урахування індексації грошового забезпечення).

На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду проведено перерахунок виплаченої Володарськ-Волинським РВ УМВС компенсації за 32 доби. Донарахована сума компенсації за невикористану відпустку 32 доби з урахуванням індексації грошового забезпечення становить 528,77 грн (місячна сума індексації 495,73:30днів х 32 доби).

Загальна сума компенсації за невикористані 230 діб відпустки за час проходження служби в органах внутрішніх справ склала 27864,46 грн. Також проведено нарахування виплату компенсації за 8 діб невикористаної відпустки за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 із розрахунку місячного грошового забезпечення на момент звільнення з поліції 7032,50 грн посадовий оклад 2850,00, оклад за спеціальним званням 2000,00, надбавка за стаж служби в поліції 2182,50) в сумі 1875,33 грн.

При нарахуванні компенсації за невикористані дні відпусток середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 обчислювався із розрахунку місячного грошового забезпечення в органах внутрішніх справ, в яке вже включена місячна сума індексації, і у місяці звільнення (листопад 2015 року) становила 495,73 грн. При звільненні зі служби в поліції (квітень 2016 року) ОСОБА_1 не набув права на індексацію грошового забезпечення, сума індексації дорівнювала нулю».

Відповідач звертає увагу суду, що позивачу при звільненні, як з УМВС, так із органів поліції виплачувалась компенсація за невикористані відпустки у році звільнення. Тобто, у 2015 році йому було виплачено компенсацію за 32 дні невикористаної відпустки у році звільнення. А отже, на виконання Постанови сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №240/31015/23, йому правомірно було виплачено компенсацію всього лише за 8 днів. Отже, компенсація позивачу за невикористані дні відпустки у загальній кількості 206 днів є правомірною.

Щодо здійснення розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток з місячного грошового забезпечення в сумі 3634,49 грн, відповідач вказує, що саме така сума місячного грошового забезпечення становила на момент звільнення позивача із органів внутрішніх справ 06.11.2015. А місячне грошове забезпечення у розмірі 7032,50 грн становило на момент звільнення позивача з органів поліції та застосовувалось при розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток за час служби в органах поліції ( з 07.11.2015 по 31.12.20215).

Крім того відповідач зазначає, що спір у цій справі спрямований на виконання іншого судового рішення, а предметом цього позову є фактична незгода позивача з діями відповідача, вчиненими на виконання судового рішення у справі №240/12471/25, які полягають у неправильному, на думку позивача, нарахуванні та виплаті йому компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні з 2000 по 2008 рік та за 2015 рік, з урахуванням індексації, що й стало підставою для звернення до суду.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі №240/31015/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки при звільненні з 1993 року по 06.11.2015 року. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки при звільненні з 1993 року по 06.11.2015 року з урахуванням індексації. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 240/31015/23 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року скасовано в частині задоволення позовних вимог. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки при звільненні за період з 2000 по 2008 рік та за 2015 рік. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки при звільненні з 2000 по 2008 рік та за 2015 рік, з урахуванням індексації. В іншій частині позову відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до платіжної інструкції від 13.03.2025 № 1198 позивачу нараховано та виплачено кошти у розмірі 22788,26 грн. призначення платежу: Добр. вик. комп. за невик. вiдп. за 2000-2008р. зг. рiш. Сьомого апеляц. адмiнсуду від 12.12.24 у справi №240/З1015/24 ОСОБА_1 нар. в березнi 25р. зг. списку №87 вiд 13.03.2025р.

Згідно з платіжною інструкцією від 13.03.2025 № 1197 позивачу нараховано та виплачено кошти у розмірі 1199,38 грн. Призначення платежу: Добр. вик. військ. збір утрим. комп. за невик. відп. За 2000-2008 рік. зг. ріш. Сьом. апел. адмінсуду від 12.12.24р. у спр. №240/31015/23 ОСОБА_1 нар. в березні 2025р.

Відповідно до платіжної інструкції від 13.03.2025 № 1196 позивачу нараховано та виплачено кошти у розмірі 4317,78 грн. призначення платежу: Добр. вик. под. на дох. фіз. осіб утрим. з комп. за невик. відп. За 200-2008 рік зг. ріш. Сьом. апел. адмінсуду від 12.12.24р. у спр. №240/31015/23 ОСОБА_1 нар. в березні 2025р.

17.03.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити інформацію щодо виконання Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 240/31015/23; розрахунок грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористані відпустки з урахуванням індексації (на виконання цього рішення суду); фіскальний чек (квитанцію, платіжне доручення, платіжну інструкцію, інший платіжний документ, тощо) про виплату коштів на виконання цього рішення суду.

Відповідач листом від 17.04.2025 № 87217 2025повідомив позивачу, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №240/31015/23 щодо виплати грошової компенсації за невикористані відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення виконана 14.03.2025. зазначено, що компенсація за 198 діб невикористаних відпусток розрахована з місячного грошового забезпечення 3634,49 грн (посадовий оклад 650,00, оклад за спеціальним званням 125,00, надбавка за вислугу років 271,25, надбавка за виконання особливо важливих завдань 523,13, премія 1569,38, індексація 495,73) : 30х198=23987,64 грн. Згідно особового рахунку за невикористану відпустку у 2015 році виплачена компенсація у розмірі 3348,05 грн.

17.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виконати в повному обсязі (враховуючи як описову (мотивувальну) її частину так і резолютивну) Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 240/31015/23; здійснити повторний та правильний перерахунок невикористаних днів відпустки згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 240/31015/23; здійснити перерахунок компенсації за невикористані дні відпусток (в кількості 238 днів) згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 240/31015/23, враховуючи його місячне грошове забезпечення при звільненні зі служби в сумі 7 032,50 грн та виплатити різницю в сумі 33 002,90 грн; надати конкретний розрахунок індексації згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 240/31015/23.

Згідно з платіжною інструкцією від 24.04.2025 № 2249 позивачу нараховано та виплачено кошти у розмірі 2283,89 грн. призначення платежу: Добр. вик. комп. за невик. днi вiдп. при звiльн. зг. рiш. Сьом. апел. адмiнсуду вiд 12.12.24р. у спр.№240/З1015/2З ОСОБА_1 зг. списку № 146 вiд 24.04.25р. нар.в квітні 2025р.

Відповідно до платіжної інструкції від 24.04.2025 № 2240 позивачу нараховано та виплачено кошти у розмірі 432,74 грн. Призначення платежу: Добр. вик. под. на дох. фіз. осіб утрим. з комп. за невик. дні відп. при звільн. зг. ріш. Сьом. апел. адмінсуду від 12.12.24р. у спр. №240/31015/23 ОСОБА_1 нар. в квітні 2025р.

Згідно з платіжною інструкцією від 24.04.2025 № 2244 позивачу нараховано та виплачено кошти у розмірі 120,21 грн. Призначення платежу: Добр. вик. військ. збір утрим. з комп. за невик. дні відп. при звільн. зг. ріш. Сьом. апел. адмінсуду від 12.12.24р. у спр. №240/31015/23 ОСОБА_1 нар. в квітні 2025р.

Відповідач листом від 01.05.2025 № 97008 2025 від 01.05.2025 (499907) повідомив позивачу, що при звільненні з органів внутрішніх справ 06.11.2015 Володарськ-Волинським РВ УМВС України в Житомирській області йому була виплачена грошова компенсація за невикористану у році звільнення відпустку за 32 доби (45 діб : 12 місяців х 10 повністю відпрацьованих місяців = 37 діб 5 діб використаної у 2015 році відпустки) у сумі 3348,05 грн (без урахування індексації грошового забезпечення). На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №240/31015/23 проведено перерахунок виплаченої Володарськ-Волинським РВ УМВС компенсації. Донарахована сума компенсації за невикористану відпустку 32 доби з урахуванням індексації грошового забезпечення становить 528,77 грн (місячна сума індексації 495,73:30днів х 32 доби). Також проведено нарахування компенсації за 8 діб невикористаної відпустки за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 із грошового забезпечення 7032,50 грн. Сума компенсації за 8 діб склала 1875,33 грн (7032,50:30х8). Донараховані суми компенсації за невикористані відпустки перераховані на картковий рахунок в АТ «Ощадбанк». Враховуючи зазначене, компенсація виплачена за 238 діб невикористаних відпусток (32 доби у 2015 році, 198 діб у березні та 8 діб у квітні 2025 року).

З особової картки позивача вбачається, що при звільненні йому була нарахована та виплачена компенсація за невикористані дні відпустки у кількості 32 дні у розмірі 3348,05 грн. У графі відпустки зазначено, що компенсація здійснена згідно з наказом від 06.11.2015 № 154 о/с та затвердженого списку.

Позивач вважаючи, що постанова Сьомого апеляційного суду від 12.12.2024 у справі № 240/31015/23 виконана не в повному обсязі, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ спірні правовідносини регулюються Законом України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 (втратив чинність з 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР №114 від 29.07.1991 (далі - Положення №114). Розділ VІ регулює питання надання відпусток.

Так, відповідно до пункту 49 розділу VІ Положення №114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ СРСР і Міністерства внутрішніх справ УРСР; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням. Обчислення тривалості відпусток - подобове. Святкові дні, встановлені законодавством неробочими, до тривалості відпусток не включаються. При наданні чергової та додаткової відпусток їх тривалість визначається діленням повного розміру кожної із відпусток на дванадцять і множенням на число повних місяців служби.

Пунктом 52 розділу VІ Положення №114 передбачено, що чергова відпустка має бути надана протягом календарного року кожній особі рядового або начальницького складу. В особливих випадках з дозволу прямого начальника (від начальника управління внутрішніх справ Кримської АРСР, області, м. Києва, йому рівних і вище) невикористана чергова відпустка за минулий рік може бути надана в I кварталі наступного року. Особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних днів.

Пунктом 53 розділу VІ Положення №114 визначено, що особам рядового і начальницького складу тривалість чергової відпустки в році вступу на службу в органи внутрішніх справ обчислюється пропорціонально з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частини перша, друга статті 59 Закону №580-VIII).

Відповідно до п.п. 9, 10 статті 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

На виконання статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» прийнятий наказ №260 від 06.04.2016 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання». Цим наказом затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначає Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР). Відповідно до статті 1 цього Закону державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статті 2 Закону №504/96-ВР право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Право позивача на отримання компенсації за невикористану відпустку не є спірним при вирішенні даних правовідносин. Таке право позивача встановлено рішенням суду. Однак згаданим рішенням не вирішено питання станом на яку дату звільнення підлягає обрахунку сума компенсації за невикористані дні відпустки.

За обставин цієї справи позивач проходив службу на посаді дільничного інспектора міліції Новоборівського відділення міліції Володарськ-Волинського районного відділу УМВС України в Житомирській області та 06.11.2015 звільнений у запас Збройних сил за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), що підтверджується копією витягу з наказу начальника УКЗ ГУНП в Житомирській області від 05.11.2015 № 318 о/с.

Станом на час судового розгляду справи ГУМВС перебуває в стані припинення.

Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Житомирській області від 07.11.2015 № 46о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» позивача призначено як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування та установленням посадового окладу згідно штатного розпису з 07.11.2015.

Наказом ГУНП в Житомирській області від 29.04.2016 №79 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на неврегулювання приписами положення №114 питання компенсації невикористаної частини відпустки працівникам органам внутрішніх справ за роки, що передували року звільнення, застосуванню підлягають приписи КЗпП України, Закону №504/96-ВР.

Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні подібних за змістом правовідносин неодноразово застосовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 810/3246/16, від 11 червня 2020 року у справі № 823/384/17, від 25 червня 2020 року у справі № 440/2896/19, від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19, від 04 лютого 2021 року у справі №640/17872/19.

Так, за з приписами частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної так і додаткової відпустки.

Таким чином, Кодекс законів про працю України гарантував при звільненні працівникам виплату грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки.

При цьому, компенсація за невикористані додаткові відпустки не обмежується тільки роком звільнення та поширюється на роки, що передували звільненню.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 23.10.2019 по справі №826/8185/18, яка в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Матеріалами справи встановлено, а саме особовою карткою, що позивачу станом на дату звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015 нараховано та виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки у кількості 32 дні у розмірі 3348,05 грн без урахування індексації, виходячи з його грошового забезпечення у розмірі 3634,49 грн станом на 06.11.2015.

Отже, суд доходить висновку, що за час проходження служби в підрозділах МВС України у Житомирській області станом на дату звільнення 06.11.2015, ГУ МВС в Житомирській області повинно було нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки при звільненні за період з 2000 по 2008 рік у загальній кількості 198 днів (2000 рік 20 діб; 2001 рік 5 діб; 2003 рік 21 доба; 2004 рік 35 діб; 2005 рік 22 доби; 2006 рік 15 діб; 2007 рік 40 діб; 2008 рік 40 діб).

Відповідач на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 240/31015/23 здійснив позивачу нарахування та виплату компенсації за 198 днів станом на дату звільнення саме з органів МВС 06.11.2025, виходячи з місячного грошового забезпечення 3634,49 грн (посадовий оклад 650,00 грн, оклад за спеціальним званням 125,00 грн, надбавка за вислугу років 271,25 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 523,13 грн, премія 1569,38 грн, індексація 495,73 грн) та за 8 днів, які виникли у період з 07.11.2015 по 31.12.2015 (період проходження служби в поліції) станом на дату звільнення з органів поліції 29.04.2016, виходячи з місячного грошового забезпечення 7032,50 грн, у загальному розмірі 27864,46 грн.

При нарахуванні вказаної компенсації у кількості 198 днів у розмір грошового забезпечення вже була включена індексація.

У подальшому, на виконання вищевказаної постанови відповідачем перераховано компенсацію за 32 дні невикористаної відпустки до 06.11.2015 з урахуванням індексації грошового забезпечення та донараховано індексацію у розмірі 528,77 грн.

Щодо наданої інформації на виконання ухвали суду відповідачем зазначено, що при звільненні зі служби в поліції (квітень 2016 року) позивач не набув права на індексацію грошового забезпечення, сума індексації дорівнювала нулю.

При цьому суд зазначає, що при зверненні до суду з первісним позовом (справа № 240/31015/23) позивач просив, зокрема, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткових відпусток за вислугу (стаж) роботи та як учаснику бойових дій, без урахування святкових днів, при звільненні за період з 1993 року по 07.11.2015 року, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 07.11.2015 з урахуванням індексації.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем здійснено правильний розрахунок та виплату компенсації за невикористані дні відпустки, а саме: за 2000-2008 роки за 198 днів, виходячи з місячного грошового забезпечення станом на дату звільнення з органів МВС 06.11.2025 та за 8 днів станом на дату звільнення з органів поліції 29.04.2016.

Щодо доводів відповідача викладених у відзиві, що дана вимога має вирішуватися в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає необхідним зазначити, що розмір виплаченої відповідачем грошової компенсації за невикористані дні відпустки не був визначений при розгляді справи №240/31015/23.

Предметом розгляду даної справи № 240/12471/25 є як сама протиправність дій щодо неповної виплати грошової компенсації за відпустку, яка на думку позивача неправильно визначена при виплаті ГУНП в Житомирській області на виконання рішення суду №240/31015/23 із зобов`язанням здійснити виплату недоплаченої суми грошової компенсації.

Крім того, відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд зазначає, що зазначені у статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Предмет та підстави позовних вимог за справами №240/31015/23 та № 240/12471/25 різняться. Зі змісту позовної заяви у цій справі та судового рішення у справі №240/31015/23, та вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України судом не встановлено підстав для вирішення позовних вимог в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених обставин позов є таким, що не підлягає задоволенню.

За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (Старий бульвар, 5/37, м. Житомир, Житомирська область, 10008, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити/

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 03 листопада 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова