Справа № 400/3953/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 р. № 400/3953/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.03.2025 №01, від 26.03.2025 №07,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містить вимоги: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 27.03.2025р. №01 на суму штрафної санкції 388 909,00 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення винесене ГУ ДПС у Миколаївській області від 26.03.2025р. № 07 на суму штрафної санкції 5100,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує зокрема, на недоведеність відповідачем фактів порушення вимог ст.16 та ст.23 ЗУ № 3817-IX та постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі Постанова № 957), та прийняті оскаржувані податкові повідомлення рішення від 26.03.2025 та 27.03.2025 року підлягають скасуванню.

Відповідач позов не визнав з підстав, наведених у відзиві.

На виконання наказу № 250-П від 24.02.2025 «Про проведення фактичної перевірки» ГУ ДПС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 , на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 з урахуванням пп. 69.2, 69.9 пункту 69 п. 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

За результатом фактичної перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області оформлено акт перевірки від 28.02.2025 №2893/14-29-09-01-08/ НОМЕР_1 .

За результатом проведеної фактичної перевірки встановлені наступні порушення:ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються а електронних сигаретах, та пального» №3817-ІХ від 18.06.2024, а саме: факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності діючої ліцензії на такий вид діяльності; ст. 23 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються а електронних сигаретах, та пального» №3817-ІХ від 18.06.2024, а саме: факт здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності діючої ліцензії на такий вид діяльності; п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.08 №987 «Про встановлення мінімальних оптово-відпуских і розбірних цін на окремі види алкогольних напоїв; п.11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення розрахункової операції через РРО з порушенням режиму програмування без зазначення кодів товарних під категорій згідно з УКТ ЗЕД; абз. 1 постановляючої частини Постанови КМУ від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівників на роботу» зі змінами та доповненнями.

На підставі акту фактичної перевірки №2893/14-29-09-01-08/ від 28.02.2025 винесено податкові повідомлення-рішення від 27.03.2025 №01 та від 26.03.2025 № 07.

Правомірність прийнятих податкових повідомлень рішень від26.03.2025 та від 27.03.2025 є предметом розгляду в цій справи.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

25.02.2025р. працівниками ГУ ДПС у Миколаївській області розпочато проведення фактичної перевірки магазину кафетерію, що розташований за адресою АДРЕСА_2 . У вказаному магазині-кафетерію здійснює свою господарську діяльність позивач та ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ).

За результатом проведеної фактичної перевірки відповідачем було складено акт перевірки № 2893/14-29-09-0108/ НОМЕР_1 від 28.02.2025р.

Під час перевірки встановлено порушення: 1) 2) 3) 4) ст. 16 Закону України № 3817-IX; ст. 23 Закону України № 3817-IX пункт 1 Постанови КМУ № 957 абзац перший постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівників на роботу».

На підставі акту фактичної перевірки прийняті податкові повідомлення рішення від 27.03.2025р. № 01 та від 26.03.2025р. № 07.

Позивач не погоджується з висновками викладеними у акті перевірки, вважає прийняті контролюючим органом на підставі акту фактичної перевірки податкові повідомлення - рішення від 27.03.2025р. № 01, 07 такими, що підлягають скасуванню, оскільки контролюючий орган, всебічно та повно не дослідив усі необхідні документи позивача, вийшов за межі наділених його повноважень, що в сою чергу призвело до помилкового висновку щодо порушення позивачем вимог законодавства в частині дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудного договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками, тощо, у зв`язку з чим на свою користь здійснено помилкове тлумачення норм матеріального права.

За правилами пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Пунктом 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки , та за наявності хоча б однієї з таких підстав: 80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; 80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; 80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; 80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; 80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації. 80.3. Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки. 80.4. Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція. 80.5. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. 80.6. Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо). 80.7. Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. 80.8. Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій.За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Фактична перевірка може проводитися за умови дотримання наступних умов: повинна бути наявною одна з визначених підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України підстав для проведення фактичної перевірки; підставою для проведення перевірки повинно бути рішення керівника заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом (процесуальна підстава); копія вказаного рішення має вручатися платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (процедурна підстава).

Відповідно до статті 80 ПК України, нормативне регулювання передбачає окремі вимоги та різні підстави для проведення фактичних перевірок з різних питань, а саме: щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, а також дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Таким чином, фактичні перевірки можуть проводитися як з окремого питання, яке віднесено до кола питань, що є предметом даного виду перевірок, так і комплексно з усіх питань, визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, але за обов`язкової наявності підстав, вказаних у підпунктах пункті 80.2 статті 80 ПК України.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 31.07.2024 №2040/7330/18. Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок врегульований статтею 81 ПК України.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України визначено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2. статті 81 ПК України передбачено, що в разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього. Судом встановлено, що відповідач, перед початком проведення фактичної перевірки, не надав особі, яка проводила розрахункові операції копію наказу про проведення фактичної перевірки, що в свою чергу позбавило можливості ретельно ознайомитися із Наказом та/або зателефонувати безпосередньо позивачу для прийняття спільного рішення щодо подальших дій відносно допуску/недопуску представників контролюючого органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Позивач вважає, що він не повинен розплачуватися за помилки відповідача, які полягають в недотриманні ним чинних норм податкового законодавства, адже п. 80.2 ст. 80 ПК України, прямо передбачає алгоритм дій контролюючих органів, проте перевіряючі їх не дотрималися, що прямо впливає на права позивача в частині подальших дій щодо захисту від протиправних та/або необґрунтованих дій/ бездіяльності контолюючого органу.

З приводу неотримання наказу про проведення фактичної перевірки, та позбавлення позивача можливості до початку проведення контролюючого заходу, ознайомитися, із підставою та змістом наказу, суд не може погодитися з такою позицією позивача з огляду на положення п. 81.2 ст. 81 ПК України, де зазначено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акту. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акту та/або наданні письмових пояснень до нього.

Як вбачається з фактичних обставин справи, перевірку здійснено двома перевіряючими контролюючого органу в присутності особи, що проводила розрахункові операції ОСОБА_3 .

У зв`язку з відмовою від підписання в направленнях на перевірку складено акт про те, що продавець ФОП ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) здійснила реалізацію 1 пляшки вина ігристого «Асті Москато Ореанда» та після ознайомлення з направленнями на проведення перевірки від 24.02.25 відмовилась в них розписатися.

Відповідачем були дотримані вимоги абз.8 п.81 ст.81 ПКУ, дотримано умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки. Твердження позивача щодо невручення наказу на проведення перевірки направлень та службових посвідчень спростовуються актом про відмову від підпису у направленні на перевірку.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

На підставі вищевикладеного та з`ясованих фактичних обставин у справі, що підтверджені матеріалами справи, суд приходить до висновку, що дії Відповідача при здійсненні фактичної перевірки були законні, в межах повноважень та у спосіб, визначений ПК України,

Відносно податкового повідомлення-рішення від 27.03.2025р. № 01, судом встановлено наступне, з акту фактичної перевірки вбачається, що ФОП - ОСОБА_1 здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності діючої ліцензії на такий вид діяльності - чим порушено вимоги статті 16 Закону України № 3817-ІХ.

Встановлене порушення підтверджується інформацією з системи обліку даних РРО ДПС України та відображено в Додатках № 1-8, які додаються до першого примірника акта перевірки. Всього за перевіряємий період загальна вартість реалізованих алкогольних напоїв без наявності ліцензії складає - 174 454, 5 грн.

Відповідач вказує на факти здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності діючої ліцензії на такий вид діяльності - чим порушено вимоги статті 23 Закону

України № 3817-ІХ та підтверджується інформацією з системи обліку даних РРО ДПС України та відображено в Додатку № 7, який додається до першого примірника акта перевірки. Всього за перевіряємий період загальна вартість реалізованих тютюнових виробів без наявності ліцензії складає - 930,0 грн.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Продаж товару це процес передачі права власності на товар або послугу від продавця до покупця в обмін на певну ціну.

Суд бере до уваги пояснення позивача, з приводу того, що реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів відбулася внаслідок технічної помилки у налаштуваннях програмного РРО, у якому облік товарів здійснювався без чіткого поділу за правом власності.

Продаж був проведений через один і той самий комп`ютер, до якого прив`язано два фіскальні номери, проте алкогольна продукція та тютюнові вироби не перебували у власності позивача.

Факт реалізації алкогольної продукції та тютюнових виробів без ліцензії був ненавмисним та стався через недоліки в організації обліку товарів, а не з метою систематичного здійснення торгівлі без ліцензії.

Позивач не мав наміру отримувати прибуток від продажу цієї продукції, та й не отримував його, так як не відображав продаж цих товарів у своїй звітності не був власником вказаного товару алкоголю та тютюнових виробів, не мав відповідних договірних підстав для реалізації цього товару не мав жодних документів на ці товари.

Пунктом 109.1 ст. 109 ПК України передбачено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На підставі вказаного суд погоджується, що продаж був без умислу, а податки за цю операцію були сплачені іншим платником.

Алкогольна продукція була у власності іншої особи (ліцензіата), та особою вже було сплачено акцизний податок (ФОП ОСОБА_2 ), ПДВ та інші податки, а отже фактична шкода державному бюджету відсутня, оскільки жоден податок не було ухилено чи не сплачено.

Позивач не отримав прибутку (доходу), бо не продавав власний товар, не уникав ліцензійних платежів, бо не мав на меті здійснювати торгівлю алкоголем систематично, не вів облік цього товару як власного Усі кошти, які надходили позивачу на рахунок за продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів, поверталися до ФОП ОСОБА_2 , який за них звітував.

Відповідно до практики Конституційного Суду України (зокрема, рішення №1 рп/2010), особу не можна притягати до відповідальності без встановлення вини, навіть у сфері адміністративної відповідальності.

Рішення ЄСПЛ (наприклад, Salabiaku v. France): навіть у податкових чи адміністративних справах необхідно доводити суб`єктивну складову вину, зокрема умисел. Господарська діяльність не велася з метою наживи в обхід ліцензійного регулювання. Враховуючи вищевикладене, просимо врахувати зазначене вище при винесені рішення по справі.

Відносно встановлення перевіркою фактів реалізації алкогольних напоїв за цінами, що є нижчими за розмір мінімальних роздрібних цін, встановлених чинним законодавством - чим порушено вимоги пункту 1 Постанови КМУ № 957, з урахуванням збільшення на 5 відсотків відповідно до Закону України №4015-1Х.

Суд зазначає наступне, за визначенням у п.45 ст. 1 Закону № 3817-ІХ мінімальна роздрібна ціна на алкогольний напій - мінімальна ціна на одиницю товару (алкогольної продукції), визначена у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, для роздрібного продажу такого товару (алкогольної продукції) кінцевим споживачам.

Відповідно до ст. 68 Закону № 3817-ІХ Мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої встановлюються Кабінетом Міністрів України. Мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої переглядаються Кабінетом Міністрів України щороку, до 25 грудня поточного календарного року, з урахуванням індексу цін виробників на готову алкогольну продукцію за поточний календарний рік.

Мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої переглядаються Кабінетом Міністрів України також у разі зміни ставок акцизного податку.

Мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв встановлено постановою КМУ «Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 р. № 957 ( Постанова № 957). Відповідачем у акті перевірки зазначено, що «перевіркою встановлені факти реалізації алкогольних напоїв за цінами, що є нижчими за розмір мінімальних роздрібних цін», проте не зазначено, які ж алкогольні напоїв за цінами нижчими від роздрібних було реалізовано позивачем із посиланням на відповідні докази (документи).

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПКУ під "господарською діяльністю" розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ч. 1 ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Податкове законодавство не містить положень, які б дозволяли контролюючому органу оцінювати витрати суб`єкта господарювання з точки зору їх доцільності, раціональності та ефективності, платник здійснює фінансово-господарську діяльність на власний ризик, а тому вправі самостійно оцінювати її ефективність та доцільність.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.03.2025р. № 07, суд повідомляє наступне, за правилами п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Отже, суб`єкти господарювання мають обов`язок при здійсненні розрахункових операцій в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг проводити розрахункові операції через РРО та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій / ПРРО/ для підакцизних товарів із використанням режиму програмування та зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості. Відповідальність згідно з п.7 ст.17 Закону № 265/95-ВР настає виключно у випадку проведення розрахункових операцій без використання режиму програмування, який передбачає зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Саме розрахунковий документ є доказом, що підтверджує факт продажу товару, а не роздруківка з АІС "Податковий блок" та саме такий документ має контролюючим органом братися до уваги. Відповідна роздруківка фіскального чека з АІС "Податковий блок" не є доказом відображення господарської операції.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95 ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак її не проведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Вказане підтверджується постановою Верховного Суду 02 лютого 2023 року справа № 500/6845/21, від 27 листопада 2023 року справа № 420/11790/22.

На підставі вищевказаного суд приходить до висновку, що перевірка податкового органу проведена без повного та всебічного дослідження усіх документів позивача не було досліджено ключових аспектів для встановлення правопорушення та винної особи.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доводити правомірність свого рішення лежить на суб`єкті владних повноважень.

У даній справі відповідачем не доведено правомірність висновків акту перевірки і, відповідно, законність прийнятих на його підставі податкових повідомлень-рішень.

У зв`язку з викладеним, позов належить задовольнити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач надав платіжну інструкцію № 757 від 02.05.2025 про сплату судового збору в сумі 3 152,07 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005 ) про визнання проиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 27.03.2025 № 01, від 26.03.2025 № 07 - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення винесене ГУ ДПС у Миколаївській області від 27.03.2025р. №01 на суму штрафної санкції 388 909,00 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення винесене ГУ ДПС у Миколаївській області від 26.03.2025р. № 07 на суму штрафної санкції 5100,00 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 3 152,07 грн.

5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко