Справа № 480/6598/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 р. Справа № 480/6598/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 (суддя Соп`яненко О.В.; м. Суми) по справі № 480/6598/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (надалі також - відповідач, ГУНП в Сумській області) в якому просив суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо здійснення розрахунку та виплатити ОСОБА_1 недоотриманої компенсації за невикористані 87 днів щорічної та додаткової відпусток за 2022-2024 роки;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої компенсації за невикористані 87 днів щорічної та додаткової відпусток за 2022-2024 роки в розмірі 72297,98 грн. (сімдесят дві тисячі двісті дев`яносто сім грн. 98 коп.).

Рішенням від 08 квітня 2025 року Сумський окружний адміністративний суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 .

Визнав бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо здійснення розрахунку та виплатити ОСОБА_1 недоотриманої компенсації за невикористані 87 днів щорічної та додаткової відпусток за 2022-2024 роки.

Стягнув з Головного управління Національної поліції в Сумській області (вул. Г. Кондратьєва 23, м.Суми, 40000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму недоотриманої компенсації за невикористані 87 днів щорічної та додаткової відпусток за 2022-2024 роки в розмірі 6 505,68 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовив.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі № 480/6598/24 та ухвалити постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі у зв`язку із необґрунтованістю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення Порядку № 100 та ухвалив рішення, що суперечить нормам спеціального законодавства, якими регулюються спірні правовідносини. Вказує, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 260), відповідно до пункту 8 розділу III якого виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Таким чином, нормами спеціального законодавства (Порядок № 260) встановлено порядок нарахування грошової компенсації за невикористані дні відпусток, що свідчить про безпідставність застосування судом першої інстанції до спірних відносин положення Порядку № 100.

Разом з цим відповідач зазначає, що нарахування грошової компенсації за невикористані дні відпусток було здійснено з дотриманням положень пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що суперечать положеннями Порядку № 260.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 11.03.2016 серії НОМЕР_2 та проходив службу в Сумському районному управлінні поліції Головного управлінні Національної поліції в Сумській області. (а.с.4)

Відповідно до наказу ГУ НП в Сумській області №66 о/с від 27.02.2024 позивача було звільнено зі служби за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Нацональної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а. с. 17).

Згідно з довідкою від 02.08.2024 № 29/1043 позивачу нараховано та виплачено грошову компенсацію за:

- за 26 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки та 13 діб невикористаної щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік в сумі 37 499,80 грн;

- за 30 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки та 14 діб невикористаної щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік, в сумі 42 307,46грн;

- за 04 доби невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2024 рік в сумі 3 846,13 грн.

Відповідно до розрахункового листа за березень 2024 року позивачу виплачено суми: 3846,13 грн, 41345,93 грн та 36538,27 грн. (зворот. стор. а.с.7)

Не погоджуючись з розмірами нарахувань компенсації невикористаної відпустки позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано порядок та строки розрахунку з поліцейським при звільненні, а також виплата компенсації за не використані дні відпусток, у зв`язку з чим дійшов висновку, що питання виплати компенсації за невикористані дні відпусток підлягає розгляду в порядку визначеному приписами Кодексу законів про працю України, Закону України "Про відпустки" та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.

За висновком суду, беручи до уваги вимоги п. п. 2, 5, 7 Порядку 100, сума компенсації, визначається за формулою: сума виплат, нарахованих за період з 01.03.2023 по 28.02.2024, поділена на кількість робочих днів у розрахунковому періоді та помножена на кількість днів невикористаної відпустки (391 296,50 : 358 х 87 = 95 091,60 грн) з урахуванням виплачених відповідачем як роботодавцем суми при звільненні (89 395,92) та в подальшому - 95 091,60 грн, та становить до стягнення з відповідача 6 505, 68 грн. (95 091,60 - 89 395,92).

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII (тут і надалі в редакції, чинній станом на день звільнення позивача зі служби) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції. (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість щорічної відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час щорічної відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.

При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

У разі загибелі (смерті) поліцейського таке відрахування не проводиться.

Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні, зокрема, щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.

Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.201 № 260 (далі Порядок № 260) визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 (в редакції станом на день звільнення позивача), поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні:

- щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадку призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день призупинення, крім премії. (абзац десятий пункту 8 розділу III Порядку № 260).

Отже, наведеними нормами спеціального законодавства, а саме п.8 розділу ІІІ Порядку №260, в редакції, чинній на момент звільнення позивача, встановлений порядок нарахування грошової компенсації за невикористані дні відпусток поліцейського.

Відтак, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно того, що при обрахунку суми компенсації за невикористані дні відпусток необхідно використовувати положення Порядку № 100, а не Порядку № 260 (в редакції станом на день звільнення позивача), оскільки при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто у спірному випадку Порядку № 260 (в редакції станом на день звільнення позивача), а положення Порядку № 100 вважати загальними нормами (lex generalis).

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції 27.02.2024 відповідно до наказу ГУ НП в Сумській області №66 о/с від 27.02.2024.

Загальна кількість календарних днів відпустки, за які передбачено виплату грошової компенсації, відповідно до наказу ГУ НП в Сумській області №66 о/с від 27.02.2024 становить 85 днів.

Наказом ГУНП в Сумській області від 08.07.2024 № 293 о/с унесено зміни до підпункту 1 пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 27.02.2024 № 66 о/с щодо звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0099193), спеціаліста-криміналіста слідчого відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, змінивши в абзаці першому слова та цифри «за 12 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік,» словами та цифрами «за 13 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік» та в цьому ж абзаці слова та цифри «за 13 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік,» словами та цифрами «за 14 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік,».

З урахуванням змін, внесених зазначеним наказом від 08.07.2024 № 293 о/с, загальна кількість календарних днів відпустки, за які передбачено виплату грошової компенсації ОСОБА_1 становить 87 днів.

Відповідно до довідки ГУНП в Сумській області від 02.08.2024 № 29/1043 ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані 87 дні відпусток у загальному розмірі 83653,39 грн.

Перевіряючи розрахунок виплаченої позивачу компенсації колегія суддів враховує, що згідно з довідкою ГУНП в Сумській області про доходи від 05.08.2024 № 29/1053 грошове забезпечення ОСОБА_1 за грудень 2023 року становило 28846,00 грн; за січень 2024 року - також 28846,00 грн. З долученого до матеріалів справи розрахункового листа за березень 2024 року колегією суддів встановлено, що у місяці звільнення позивача - лютому 2024 року, грошове забезпечення позивача не змінилось та становило 28846,00 грн, а саме: 2400 грн посадового окладу + 1800 грн оклад за спеціальне військове звання + 1680 грн надбавка за вислугу років + 2352,00 грн надбавка за специфічні умови проходження служби + 20614,00 грн щомісячна премія.

Одноденний розмір грошового забезпечення відповідно до пункту 8 розділу III Порядку № 260 визначається шляхом ділення грошового забезпечення за місяць (28846,00 грн.) на 30 календарних днів: 28846,00грн/30 = 961,53 грн.

Таким чином, сума грошової компенсації за невикористані позивачем 87 днів відпусток становить 83653,39 грн (87*961,5333 грн. = 83653,39 грн.)

Розрахунковими листами ОСОБА_1 за березень 2024 року та липень 2024 року підтверджується, що компенсація за невикористані 87 дні відпусток у загальному розмірі 83653,39 грн. була йому нарахована та за вирахуванням військового збору (1,5%) була виплачена в сумі 82398,59 грн, а саме: у березні - 80 504,35 грн, у липні - 1894,21 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що здійснюючи нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за 87 календарних днів відпустки, відповідач правомірно застосував при її нарахуванні пункт 8 розділу ІІІ Наказу МВС від 06.04.2016 року №260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських" та здійснив виплату належних позивачу сум компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідач у спірних правовідносинах довів правомірність вчинених ним дій щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток, права позивача ГУНП в Сумській області порушені не були, а отже підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Судом першої інстанції не було враховано наведених вище обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 по справі № 480/6598/24 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко