Справа № 520/22156/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року № 520/22156/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Ростовцева, буд. 1,м. Балаклія, Харківська область,64200, ) про визнання протиправною постанову та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною постанову та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

- визнати протиправною постанову Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.08.2025 року про закінчення виконавчого провадження №78333041 за виконавчим листом виданим Харківським окружним адміністративним судом від 04.06.2025 року №520/22323/23.

- скасувати постанову Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.08.2025 року про закінчення виконавчого провадження №78333041 за виконавчим листом виданим Харківським окружним адміністративним судом від 04.06.2025 року №520/22323/23.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що що 06.08.2025 року відповідачем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №78333041. При цьому таке рішення відповідач прийняв на основі наданої військовою частиною НОМЕР_2 платіжної інструкції про перерахування коштів у розмірі 114 672,19 грн, яке свідчить про неповне виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 26.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку, передбаченому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти поданого позову заперечує, зазначає, що 06.08.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі частини першої пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням вимог судового рішення.

У судове засідання 30.10.2025 сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не прибули, поряд з цим звернулися до суду з заявою про проведення судового засідання без їх участі.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, - період з 16.05.2020 по 18.07.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, - період з 16.05.2020 по 18.07.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року по справі №520/22323/23 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 по справі №520/22323/23 - залишено без змін. Касаційне провадження не відкривалось.

Для примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 по справі № 520/22323/23 було видано виконавчий лист від 04.06.2025 року №520/22323/23 про: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, - період з 16.05.2020 по 18.07.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100».

Виконавчий лист від 04.06.2025 року №520/22323/23 було надіслано до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

10.06.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78333041 з примусового виконання виконавчого листа № 520/22323/23 виданого 04.06.2025 року Харківським окружним адміністративним судом та зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, - період з 16.05.2020 по 18.07.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

23.06.2025 року державним виконавцем на адресу Військової частини НОМЕР_2 було надіслано вимогу надати інформацію про виконання вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 78333041 від 10.06.2025 року.

У відповідь на вимогу державного виконавця Військовою частиною НОМЕР_2 було надано повідомлення № 936 від 02.07.2025 року, в якому зазначено про виконання судового рішення в добровільному порядку та надано копію платіжної інструкції № 387 від 23.04.2024 року та розрахунок середнього заробітку ОСОБА_1 за період з 16.05.2020 по 18.07.2023

06.08.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі частини першої пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням вимог судового рішення.

Не погодившись з постановою державного виконавця, вважаючи її безпідставною та незаконною, оскільки боржником не виконано рішення суду у повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно пункту 5 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу.

Відповідно до частини першої статті 3, 5 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, серед яких виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Частинами першою та другою статті 18 Закону України №1404-VIII, закріплено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону України №1404-VII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону №1404-VIII, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною шостою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року по справі №554/10283/18.

За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 позов задоволено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, - період з 16.05.2020 по 18.07.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

Рішення суду набрало законної сили 12.02.2025 та 04.06.2025 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

10.06.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78333041 з примусового виконання виконавчого листа № 520/22323/23 виданого 04.06.2025 року Харківським окружним адміністративним судом та зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, - період з 16.05.2020 по 18.07.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

23.06.2025 року державним виконавцем на адресу Військової частини НОМЕР_2 було надіслано вимогу надати інформацію про виконання вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 78333041 від 10.06.2025 року.

У відповідь на вимогу державного виконавця Військовою частиною НОМЕР_2 було надано повідомлення № 936 від 02.07.2025 року, в якому зазначено про виконання судового рішення в добровільному порядку та надано копію платіжної інструкції № 387 від 23.04.2024 року та розрахунок середнього заробітку ОСОБА_1 за період з 16.05.2020 по 18.07.2023.

06.08.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі частини першої пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням вимог судового рішення.

Водночас, позивач в позовній заяві зазначає, що виплачена сума коштів значно менша, ніж мала бути нарахована та виплачена ОСОБА_1 саме виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100, що вказує на неповне виконання судового рішення та, у зв`язку з чим відсутності підстав для закінчення державним виконавцем виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що фактично позивач не погоджується з розрахунками проведеними Військової частини НОМЕР_2 на виконання рішення суду від 23.10.2023 року по справі №520/22323/23.

Суд зазначає, що за змістом статті 117 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення позивача) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2025 року у справі №380/15041/22 виклав правову позицію щодо правового регулювання правовідносин стосовно нарахування та виплати середнього заробітку при звільнені, зокрема, вказав на наявність підстав при вирішенні спору про стягнення невиплаченої у строки, встановлені статтею 116 КЗпП України, належної працівнику заробітної плати (її частини), одночасно вирішувати питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, вимоги щодо якого є похідними від вимог про стягнення невиплаченої (не своєчасно виплаченої) працівнику заробітної плати (її частини) при звільненні.

Разом з тим, позивач при зверненні до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, заявляв позовні вимоги зобов`язального характеру (нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 16.05.2020 по 18.07.2023), при цьому позовні вимоги про стягнення таких сум позивачем не заявлялись та відповідно судом при прийнятті рішення не вирішувалися.

Слід зазначити, що до повноважень державного виконавця не входить перевірка саме правильності розміру нарахування боржником середнього заробітку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з військової служби, у разі якщо така сума не визначена в судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що незгода позивача з правильністю здійсненого боржником розрахунку середнього заробітку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення є окремим предметом позовних вимог та не може бути предметом розгляду справи про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення (постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.08.2025 року №78333041), у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,139, 205, 242-246, 250, 255, 257, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Ростовцева, буд. 1,м. Балаклія, Харківська область,64200, ) про визнання протиправною постанову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його підписання суддею.

Суддя Заічко О.В.