Справа № 120/6147/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 жовтня 2025 р. Справа № 120/6147/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Дмитришеної Р.М.,

за участю секретаря судового засідання: Гушеватої І.Ю.

представника позивача: Яківця М.В.

представника відповідача: Левченка О.С.

представника третьої особи: Кошарської А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2024 № та від 08.08.2024 № 028229705.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що позивач зареєстрований як фізична особа підприємець за податковою адресою у місті Вінниця, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області.

Позивач пробував здійснювати підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_1 , торговельно-розважальний центр "RIVER MALL". За вказаною адресою здійснювали і інші суб`єкти господарської діяльності. Місце розміщування торгового місця вказував адміністратор, який не є співробітником позивача. Довіреності, як усної чи письмової на представництво інтересів позивача адміністратор не має, інших договірних відносин з останнім у позивача не було.

З кабінету платника податків позивач в березні 2025 дізнався, що за ним рахується заборгованість. З отриманих адвокатом документів позивач дізнався про проведену фактичну перевірку, яка оформлена Актом від 08.07.2024, згідно з яким установлені допущені ФОП ОСОБА_1 порушення Податкового кодексу України та Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". За наслідками перевірки відносно позивача прийняті ППР, з якими позивач не погоджується та вважає їх протиправними.

На переконання позивача, фактична перевірка проведена без додержання вимог чинного законодавства щодо підстав та порядку проведення таких перевірок та без участі платника податків. Тож, з підстав незаконності перевірки позивача згідно з наказом №4538-п, неможливості застосування до нього направлень на перевірку, незаконності початку проведення перевірки, контрольно розрахункової операції, складення опису залишків товару, позивач звернувся до суду з вимогами визнання протиправних та скасування податкових повідомлень-рішень.

Також, представник позивача подав заяву про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, у якій вказав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення він отримав 18.03.2025 у відповідь на адвокатський запит представника від 06.03.2025 та долучив копію конверту та трекінг відстеження поштового відправлення.

Ухвалою від 12.05.2025 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено цей строк. Відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою установлено строки для подання заяв по суті.

Представник відповідача 28.05.2025 подав відзив на позовну заяву із запереченнями щодо позовних вимог. По суті спору відповідач вказав, що відповідно до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 05.07.2024 №4538-п, на підставі направлень на перевірку, посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві проведена фактична перевірка магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , у якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Перевірка проведена з питань дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Перевіркою встановлено допущені позивачем порушення, зокрема, здійснення розрахункових операцій з продажу складних побутових товарів через РРО без видачі розрахункових документів; торгівлю товарами, не облікованими у встановленому порядку за місцем їх реєстрації, платником не надано документи, які стосуються предмету перевірки.

Заперечення на Акт фактичної перевірки платник податків не подавав.

Підставою для проведення фактичної перевірки стала скарга споживача від 20.06.2024 б/н, за вх реєстраційним номером 04.07.2024 №З/971/ЕЗ, про невидачу фіскального чеку при здійсненні розрахунків за товари у торгових мережах під торговою маркою «YABLUKA».

Отже, на переконання представника відповідача, скарга в розумінні підпункту 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України, є письмовим зверненням покупця (споживача), яке дає підстави для призначення та проведення фактичної перевірки.

Спростовуючи доводи позивача про незаконність початку проведення перевірки, представник відповідача акцентує, що відповідно до змісту Акту перевірки, направлення, наказ та посвідчення пред`явлені під підпис ОСОБА_2 , тобто особі, яка фактично проводила розрахункові операції.

Представник вважає правомірним застосування направлень на перевірку до позивача, покликаючись на положення п. 81.1 ст. 81 ПК України, в силу якої право посадових осіб приступити до перевірки виникає за умови правових підстав та пред`явлення документів, серед яких наказ та направлення на проведення перевірки, в яких зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться.

Представник ГУ ДПС у Вінницькій області акцентує на наявності розрахункового документа невстановленої форми, який виданий в ході проведення перевірки з найменуванням суб`єкта господарювання "ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , (ІД НОМЕР_1 ), що підтверджує факт ведення господарської діяльності позивачем за такою адресою.

ФОП, який здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах) веде облік товарних запасів за кожним окремим місцем продажу на підставі первинних документів. Не надання під час перевірки документів у паперовій або електронній формі є порушенням положень Закону №265/95.

Матеріали перевірки ФОП ОСОБА_1 передані до ГУ ДПС у Вінницькій області за зареєстрованою податковою адресою платника.

На підставі цих матеріалів податковий орган прийняв спірні рішення про накладення на позивача штрафні санкції за порушення законодавства, які, на думку відповідача, є правомірними, а позов необґрунтованим.

Представник відповідача 26.06.2025 подав клопотання про залучення Головного управління ДПС у м. Києві третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою від 03.07.2025, проголошеною на місці із занесенням до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 118, зворотній бік, запис за порядковим номером 26).

Ухвалою від 03.07.2025 залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві, установлено строк для подання письмових пояснень.

Представник третьої особи 15.08.2025 подала пояснення щодо позову, у яких просила відмовити у задоволенні заявлених вимог. Зокрема, заперечує твердження позивача стосовно незаконності наказу з підстав відсутності необхідних даних та спростовуються тим, що відповідна інформація міститься в додатках до наказу, які є невід`ємною його частиною, а саме скарги споживачів.

Наказ на проведення перевірки, направлення вручені під розписку продавцю, який проводив розрахунок ОСОБА_2 . Перевіряючими складений письмовий запит про надання документів. Однак, продавець відмовився від ознайомлення та отримання примірника.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допустив до роботи продавця ОСОБА_2 без укладення трудового договору та без повідомлення органів ДПС. Також, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не веде облік товарних запасів за місцем реалізації товарів, а саме: до перевірки не надано жодних документів щодо обліку та походження товарів, які знаходяться в місці реалізації згідно з описом на загальну суму 2152675,00 грн.

Ухвалами від 19.08.2025 та від 20.08.2025 допущено участь у судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду за допомогою системи "EasyCon" представника ГУ ДПС у м. Києві, представника позивача адвоката Яківця М.В. відповідно.

Ухвалою від 21.08.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 171-173).

В ході судового розгляду учасники процесу підтримали позовні вимоги та заперечення, з підстав, наведених в заявах по суті.

Представник третьої особи на виконання усної ухвали надала додаткові пояснення від 22.09.2025 та від 08.10.2025 та долучила до матеріалів справи заяву про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій ФОП ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_1 ) від 14.05.2024 року; повідомлення про надання інформації щодо кваліфікованих/удосконалених сертифікатів відкритих ключів, які застосовуються в ПРРО від 14.05.2024року; витяг в форматі таблиці з датою реєстрації програмного реєстратора розрахункових операцій ФОП ОСОБА_1 від 14.05.2024.

В своїх усних поясненнях представник третьої особи вказала, що ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований 14.05.2024 ПРРО ф/н НОМЕР_2 .

Перед початком проведення фактичної перевірки було проведено дві контрольно-розрахункові операції, а саме придбання навушників в ціні 999,00 грн. розрахунок проведено у готівковій та придбання навушників в ціні 999,00 грн. у безготівковій формі.

При цьому РРО та ПРРО не використано, відповідний розрахунковий документ не видано. Розрахунок проводив продавець ОСОБА_2 . Згідно з копією беб чеку на суму - 999,00грн від 08.07.2024, час 15-44, зазначено всі реквізити позивача, а саме: ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса магазину АДРЕСА_1 ; згідно з копією беб чеку на суму - 999,00грн від 08.07.2024, час 15-30, зазначено всі реквізити позивача, а саме: ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса магазину АДРЕСА_1 . Беб чеки надійшли на мобільний телефон перевіряючим.

Щодо питання встановлення, що товарно-матеріальні цінності належать саме ФОП ОСОБА_1 , продавець який був присутнім в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за вказаною вище адресою ОСОБА_2 розписався в направленнях за вручення наказу, ознайомлений із службовими посвідченнями та направленнями.

Також продавцем здійснювався продаж всіх товарів, що були на плицях в торговому залі магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Продавець реалізовував всі товари наявні в магазині та проводив контрольно-розрахункові операції, розрахунок. При цьому РРО та ПРРО не використано, відповідний розрахунковий документ не видано.

На письмовий запит про надання документів, продавець відмовився від ознайомлення та отримання примірника.

Тож, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допустив порушення п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (зі змінами та доповненнями), ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

Отже, за результатами перевірки складений акт, на підставі якого прийняті спірні рішення, які, на думку представника ДПС у м. Києві є правомірними.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини справи.

Позивач зареєстрований як фізична особа підприємець 17.04.2024 за податковою адресою у місті Вінниця, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області, є платником єдиного податку 2 групи, основним видом економічної діяльності за КВЕД 47.41 - є роздрібна торгівля комп`ютерами, переферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (а.с. 20).

На виконання наказу ГУ ДПС у м. Києві від 05.07.2024 №4538-п (далі - Наказ), на підставі п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80, п. 75.1 ст. 75, п. 82.3 ст. 83, п. 69.27 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, зі змінами та доповненнями, направлень від 08.07.2024 №15262/26-15-07-07-01, №15261/26-15-07-07-01 проведено фактичну перевірку Магазину "Яблука" за адресою м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 12 (а.с. 67-70).

Перевірка проведена з питань дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Посадовими особами контролюючого органу перед початком проведення фактичної перевірки були проведені контрольні розрахункові операції:

- придбання навушників «EarPods Lighting Connector (MMTN2)» вартістю 999,0грн. Розрахункову операцію проведено в безготівковій формі із застосуванням банківського POS-термінал продавцем ОСОБА_2 без застосування ПРРО, без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документу на повну суму проведеної операції При цьому, продавцем був надісланий онлайн на мобільний телефон чек від 08.07.2024 о 15 год. 30 хв. на суму 999,0 грн. (а.с. 72);

- придбання навушників «Арріе ЕагРосЬ (ШВ-С) (М17УЗ)» вартістю 999,0 грн. Розрахункову операцію проведено в готівковій формі продавцем ОСОБА_2 без застосування ПРРО, без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документу на повну суму проведеної операції. Продавцем надісланий онлайн на мобільний телефон чек від 08.07.2024 о 15 год. 44 хв. на суму 999,0 грн. (а.с. 72 зворотній бік).

Згідно з копіями беб чеків на суму - 999,00грн від 08.07.2024, час 15-44, на суму - 999,00грн від 08.07.2024, час 15-30 зазначено всі реквізити позивача, а саме: ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса магазину АДРЕСА_1 (а.с. 138, 139).

Отже, перевіркою встановлено факт проведення розрахункових операцій в готівковій та безготівковій формі без застосування ПРРО, без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Продавцю ОСОБА_2 , який здійснював розрахункові операції, під особистий підпис посадовими особами пред`явлено службові посвідчення, наказ про проведення фактичних перевірок, направлення (а.с. 69, 70,141, 142).

На запит про надання документів від 08.07.2024 з визначеним терміном до 17:00 год продавець ОСОБА_2 не надав таких.

В присутності продавця ОСОБА_2 , що відображено в Акті перевірки, посадовими особами контролюючого органу складено описи залишків товарів (технічно складних побутових товарів), які на початок перевірки знаходились у місці продажу (магазині) на які відсутні документи, що підтверджують облік та походження таких товарних запасів на загальну суму 2 152 675,00 грн. (а.с. 73, 73 зворот).

За результатами фактичної перевірки складений Акт від 08.07.2024 №84446/26/15/07/ (а.с. 63-64).

Описи залишків є додатком до Акту, що відображено у ньому (а.с. 64 зворотній бік, п. 4.5).

Акт фактичної перевірки від 08.07.2024 №84446/26/15/07/ направлений на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про направлення/вручення №558.

Тож, перевіркою встановлено допущені позивачем порушення вимог:

- п.п. 1, 2, п.12 ст. 3 Закону України №265/95/ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями) (далі-Закон №265), а саме: встановлено факт проведення розрахункових операцій за проданий товар у безготівковій та готівковій формі без застосування ПРРО, без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на загальну суму 1998,00 грн. через ПРРО ф/н НОМЕР_2 , зареєстрований 14.05.2024.

Також встановлено факт здійснення реалізації непродовольчих товарів, в тому числі технічно складних побутових товарів, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації і зберігання на загальну суму 2 152 675,00 грн, а саме на початок перевірки та на запит про надання документів від 08.07.2024 до перевірки не надано будь -які підтверджуючі документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів.

Порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме: встановлено факт не падання документів на запит посадових осіб від 08.07.2024 "Про надання документів", які стосуються або пов`язані з предметом перевірки.

Порушення ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: суб`єктом господарювання допущено до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріали перевірки ФОП ОСОБА_1 передані до ГУ ДПС у Вінницькій області за зареєстрованою податковою адресою платника для розгляду на прийняття рішень згідно чинного законодавства України (а.с. 74).

ГУ ДПС у Вінницькій області прийняті податкові повідомлення-рішення від 08.08.2024 №, №, які є предметом спору (а.с. 65, 66).

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпунктів 20.1.9, 20.1.10, 20.1.46, 20.1.47 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право:

вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю;

здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів;

під час проведення перевірки та розгляду результатів перевірки отримувати письмові пояснення від посадових (службових) осіб з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документальне підтвердження, у тому числі щодо здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації;

отримувати пояснення від роботодавців та/або їх працівників, та/або осіб, праця яких використовується без документального оформлення, під час проведення перевірок з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання податковим агентом податкового законодавства щодо оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом.

Згідно з підпунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Так, пунктами 80.1, 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування (п. 80.2.3).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (пункт 80.4 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до статті 80 ПК України, нормативне регулювання передбачає окремі вимоги та різні підстави для проведення фактичних перевірок з різних питань, а саме: щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, а також дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, фактичні перевірки можуть проводитися як з окремого питання, яке віднесено до кола питань, що є предметом даного виду перевірок, так і комплексно з усіх питань, визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, але за обов`язкової наявності підстав, вказаних у підпунктах пункті 80.2 статті 80 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2024 у справі № 2040/7330/18.

У наказі ГУ ДПС у м. Києві від 05.07.2024 №4538-п як на підставу для проведення фактичної перевірки міститься посилання на підпункт 80.2.3 пункту 8.2 статті 80 ПК України.

За змістом наказу вказано про обґрунтування - доповідна записка управління фактичних перевірок від 05.07.2024 №1279/26-15-07-07-00-12 (а.с. 67).

Доповідною запискою щодо необхідності проведення фактичних перевірок вказано, що до ГУ ДПС у м. Києві надійшло звернення споживача від 20.06.2024 б/н щодо можливих порушень при проведенні розрахунків за товари у торгових мережах під торговою маркою "YABLUKA". Автором вказується, що здійснюється реалізація технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту без видачі фіскальних чеків (а.с 68).

Матеріалами справи також підтверджується звернення особи, зокрема, щодо магазину "YABLUKA" за адресою Дніпровська набережна, 12 (а.с. 135).

В контексті спірних правовідносин суд зазначає, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, проаналізувавши зміст норм п. 80.2 ст. 80, п. 81.1 ст. 81 ПК України у сукупності сформулював у своїй постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 позицію, що податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Верховний Суд у постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23 дійшов подібного висновку, зазначивши, що у судовій практиці прийнято розрізняти юридичну підставу, як елемент підстави для проведення перевірки, та фактичну підставу, яка розкриває сукупність обставин, що характеризують (зумовлюють) юридичну підставу. Відображенням юридичної підстави є наведення у наказі податкового органу відповідної норми ПК України, яка надає право для проведення перевірки. Відображенням фактичної підстави вважається наведення конкретних обставин (фактів), існування яких вказує на наявність юридичної підстави.

Отже, суд робить висновок, що саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

З приводу доводів представника позивача, що в наказі про призначення фактичної перевірки відсутня інформація про позивача як суб`єкта господарювання, який перевіряється.

З цього приводу суд зазначає, що в силу приписів п. 81.1 ст. 81 ПК України, право посадових осіб приступити до перевірки виникає за умови правових підстав та пред`явлення документів, серед яких наказ та направлення на проведення перевірки, в яких зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться.

Відповідно до наказу від 05.07.2024 №4538-п обумовлено перевірка об`єкта, який перевіряється магазин "YABLUKA" за адресою м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 12, що узгоджується з положеннями статті 81 ПК України.

Цей об`єкт вказано і в направленнях на перевірку (а.с. 69, 69 зворотній бік). При цьому, при виході на фактичну перевірку об`єкта магазин "YABLUKA" та після проведення контрольно розрахункової операції, посадовими особами контролюючого органу пред`явлено службові посвідчення, направлення на перевірку та копію наказу 05.07.2024 особі, яка фактично здійснила розрахункову операцію ОСОБА_2 , який у відповідних направленнях про пред`явлення таких документів та вручення йому копії наказу зазначив, що він є представником ТОВ "Фан Рітейл".

Надаючи оцінку доводам позивача на те, що вказана особа не є уповноваженим його представником, суд зазначає, що Актом фактичної перевірки та доданими до нього матеріалами зафіксовано, що контрольну розрахункову операцію проведено саме цією особою, яка також розписалась в направленнях на перевірку в ознайомленні з останніми та отриманні копії наказу на перевірку. Крім того відповідно до Акта фактичної перевірки контролюючим органом встановлено, що позивачем допущено до роботи ОСОБА_2 без оформлення трудового договору та подання до органів ДПС повідомлення про прийняття на роботу.

Так, посадовими особами контролюючого органу перед початком проведення фактичної перевірки були проведені контрольні розрахункові операції по придбанню навушників вартістю по 999,0грн. Розрахункові операції проведено в безготівковій та в готівковій формі продавцем ОСОБА_2 без застосування ПРРО із застосуванням банківського POS-термінал. Продавцем надіслані на мобільні телефони онлайн чеки від 08.07.2024 о 15 год. 30 хв. та 08.07.2024 о 15 год. 44 хв. (а.с. 72, 72 зворотній бік).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 29 ст. 38 Закону України Про платіжні послуги, торговцям забороняється обмежувати право клієнта вибирати спосіб розрахунку (будь-яка картка чи платіжний засіб).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 р. № 894 Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), відповідно до частини двадцять дев`ятої статті 38 Закону України Про платіжні послуги, установлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно:

1) з 1 січня 2023 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту); 2) з 1 січня 2024 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 5 до 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту).

POS-термінал (Point of Sale, що перекладається як «крапка продажу») - це цифровий пристрій для приймання безготівкових платежів у точці продажу.

POS-термінал надсилає запит до банку-екваєра (банку, що обслуговує продавця), а той, своєю чергою, звертається до банку-емітента (банку, що видав картку покупця) для перевірки наявності коштів на рахунку та підтвердження транзакції.

З аналізу наведеного слідує, що для використання POS-терміналу, підприємець укладає договір з банком-еквайром, який дозволяє першому приймати безготівкові платежі картками клієнтів за товари та послуги.

Відповідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 164 (далі - Положення №164), в редакції чинній на дату спірних правовідносин, обумовлено, що надавачем платіжних послуг є еквайрингова установа (далі - еквайр), яка надає послугу еквайрингу платіжних інструментів та має ліцензію на надання такої послуги.

Положення щодо продажу послуги еквайринг базується на Законі України "Про платіжні послуги" та нормативних актах НБУ за якими, еквайр (банк, який має ліцензію на таку послугу) укладає договір з отримувачем (бізнесом) для здійснення операцій з карток за товари, роботи чи послуги за допомогою платіжних терміналів.

Так, за визначенням Положення №164, електронний платіжний засіб - це платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом

Держателем платіжного інструменту (далі - держатель) є фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом.

Емітентом платіжних інструментів (далі - емітент) є надавач платіжних послуг, який надає послугу емісії платіжних інструментів та має право на надання такої послуги відповідно до законодавства України.

Передплачений платіжний інструмент - платіжний інструмент, що використовується відповідно до схеми виконання платіжних операцій відповідного емітента електронних грошей та/або правил платіжної системи, згідно з якими випускаються платіжні інструменти, та з дотриманням вимог законодавства України.

Емісія/надання користувачу платіжного інструменту здійснюється емітентом на підставі договору, укладеного між емітентом та користувачем.

Порядком №164 також передбачено, що для автентифікації користувача під час здійснення операцій із використанням платіжного інструменту вводиться персональний ідентифікаційний номер (далі - ПІН), тобто комбінація цифр, літер або літер і цифр.

Емітент не має права надавати користувачу платіжні інструменти без відповідного запиту користувача, крім випадку надання користувачу платіжного інструменту на заміну раніше виданого.

Отже, з наведеного вище слідує, що використання платіжного інтсрументу здійснюється виключно на договорних умовах, між емітентом та користувачем. При цьому, за загальним правилом укладення договору вимагає наявності обов`язкових реквізитів сторін. До того ж, без відповідного запиту користувача платіжні інструменти не надаються.

Також цим Положенням передбачено право користувача зупинити/припинити використання платіжного інструменту за його зверненням.

Водночас, Положенням №164, обумовлено, що у разі здійснення неналежних платіжних операцій з використанням платіжного інструменту здійснюється за встановленим порядком за взаємодією користувача до надавача платіжних послуг за відшкодуванням збитків, завданих у результаті здійснення таких платіжних операцій.

Під втратою платіжного інструменту розуміється неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за платіжним інструментом, неправомірне заволодіння та/або використання платіжного інструменту чи його реквізитів та/або індивідуальної облікової інформації.

Позивачем не спростовано того, що за операціями по придбанню навушників під час контрольних закупок, використаний платіжний інструмент POS-термінал у точці продажу магазину "YABLUKA". Згідно з копіями беб чеків зазначено всі реквізити позивача, а саме: ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса магазину АДРЕСА_1 (а.с. 138, 139). Позивачем також не надано доказів про неправомірне заволодіння та/або використання іншими особами цього платіжного інструменту, неправомірне використання його реквізитів та/або індивідуальної облікової інформації даних, або ж його втратою.

Отже, оскільки факт проведення розрахункової операції від імені позивача із застосуванням банківського POS-терміналу як платіжного інструменту, за адресою магазину АДРЕСА_1 , за якою 14.05.2024 проведена реєстрація ПРРО ф/н , суд доходить висновку, що позивачем допущено до здійснення розрахункових операцій від свого імені іншу особу, і у спірному випадку матеріали фактичної перевірки підтверджують, що такою особою є ОСОБА_2 .

Вказані обставини свідчать про те, що ця особа відповідає ознакам уповноваженої особи платника податків у розумінні ст 81 ПК України, як особа яка фактично проводить розрахункові операції, а тому вручення такій особі наказу на проведення перевірки та інших документів, свідчить про належне виконання відповідачем вимог статті 81 ПК України щодо повідомлення платника про перевірку. Та обставина, що вказана особа працювала без оформлення трудових відносин з позивачем, не спростовує правомірності проведення фактичної перевірки та виявлених в ході правопорушень.

Надаючи оцінку виявленим в ході перевірки порушенням суд зазначає, що Актом зафіксовано здійснення розрахункових операцій з продажу складних побутових товарів без видачі розрахункових документів встановленого зразка; торгівлю товарами, не облікованими у встановленому порядку за місцем їх реєстрації, платником не надано документи, які стосуються предмету перевірки.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Пунктом 12 частини першої статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно з положеннями п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень (пункт 121.1 статті 121 ПК України).

Згідно зі статтею 20 зазначеного Закону, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміни до статті 3 Закону № 265/95-ВР (щодо встановлення обов`язку надати на початок перевірки відповідних документів), а також до статті 20 Закону № 265/95-ВР, які розширили дію цієї статті і на порушення, пов`язане з ненаданням до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), внесені Законом України від 20 вересня 2019 року № 128-IX «Про внесення змін до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг» і набрали чинності 01 серпня 2020 року.

У постановах від 27 грудня 2023 року у справі № 280/1998/23, від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22 Верховний Суд звертав увагу, що стаття 20 Закону № 265/95-ВР у редакції до 01 серпня 2020 року передбачала відповідальність суб`єктів господарювання за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Тобто, підставою для притягнення до відповідальності згідно із нормою у зазначеній редакції могло бути лише встановлення факту реалізації товару, який не був облікований належним чином.

Водночас за змістом статті 20 Закону № 265/95-ВР у редакції, чинній з 01 серпня 2020 року, суб`єкт господарювання несе відповідальність за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або за не надання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Отже, не надання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР (постанова Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №280/176/23).

Правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі ФОП), які відповідно до Закону №265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП, визначає Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 року № 496, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 року за № 1411/37033 (далі - Порядок № 496).

За визначеннями, наведеними в пункті 2 Розділу І Порядку №496:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару;

місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг);

місце зберігання - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП;

товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).

Пункт 1 розділу ІІ Порядку №496 передбачає, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:

1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;

2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;

3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи (пункт 9 розділу ІІ Порядку №496).

Згідно з пунктом 10 розділу ІІ Порядку №496 форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку №496 форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Під час проведення фактичної перевірки в місці продажу магазин "YABLUKA", в присутності продавця ОСОБА_2 , що відображено в Акті перевірки, посадовими особами контролюючого органу складено описи залишків товарів (технічно складних побутових товарів), які на початок перевірки знаходились у місці продажу (магазині) на які відсутні документи, що підтверджують облік та походження таких товарних запасів на загальну суму 2 152 675,00 грн. (а.с. 73, 73 зворот). Описи залишків є додатком до Акту, що відображено у ньому (а.с. 64 зворотній бік, п. 4.5).

На запит про надання документів від 08.07.2024 з визначеним терміном до 17:00 год продавець ОСОБА_2 відмовився від його отримання.

Суд зазначає, що пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Тож доводи позивача, що в місці продажу товарів, такі не нажеть йому суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки в силу Закону №265/95-ВР, якщо товари отримані від інших суб`єктів, та/або ж має місце внутрішнє переміщення товару, мають бути відповідні документи.

Щодо доводів позивача про невідповідність запиту про надання документів вимогам пункту 73.3 статті 73 ПК України.

Так, відповідно до пп. 20.1.2, 20.1.6 та 20.1.14 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема:

для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом;

запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи;

у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

оскільки вказана норма врегульовує порядок отримання податкової інформації контролюючими органами та встановлює правила оформлення запиту контролюючого органу до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Пункт 73.3 статті 73 ПК України встановлює правила оформлення запиту контролюючого органу до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження, тобто, у зв`язку з виявленням порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В той же час у спірному випадку запит про надання документів було вручено уповноваженій особі позивача не з метою отримання інформації, а під час проведення фактичної перевірки. При цьому, обов`язок надати контролюючому органу документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу, виник у позивача на початок проведення фактичної перевірки, незалежно від отримання письмового запиту.

Такі документи позивачем не надавались ні в ході перевірки, ні під час підготовчого провадження, ні під час судового розгляду.

З приводу доводу про вихід перевіряючими за межі повноважень наданих під час проведення фактичної перевірки, зокрема, ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації товарів, документів щодо обліку та походження товарів, які знаходяться в реалізації, не входить до предмету фактичної перевірки.

В контексті спірного питання суд зазначає, що предметом фактичної перевірки у цьому випадку, окрім іншого, було здійснення контролю щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, а це, в свою чергу, передбачає обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Відтак, фактичну перевірку в цій частині проведено в межах предмету перевірки та правомірно.

Щодо тверджень позивача, що в матеріалах перевірки відсутні докази направлення Акту на адресу платника, що позбавило його права надіслати на нього заперечення, суд їх вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що Акт фактичної перевірки від 08.07.2024 №84446/26/15/07/ направлений на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про направлення/вручення №558. До того ж на цю саму адресу направлялися спірні податкові повідомлення (а.с. 75, 83, 84). Проте, кореспонденція повернута відділом поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Тож, з оглянутих доказів суд встановив, що контролюючим органом виконаний обов`язок щодо направлення Акту та ППР платнику. Те, що кореспонденція, яка відправлена за зареєстрованою податковою адресою не вручена платнику, не є підставою для висновку про протиправність дій податкового органу.

Суд зазначає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року по справі №826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми п. 42.2 статті 42 ПК України.

Водночас, при відкриті провадження у справі суд врахував обставини того, що податкові повідомлення-рішення вручені позивачу у березні 2025 на адвокатський запит, тому поновив строк на звернення до суду.

Стосовно доводів позивача про відсутність порушень порядку проведення розрахунків, оскільки податковий орган мав би скласти протокол за вчинення адміністративного порядку за статтею 155-1 КУпАП, суд звертає увагу, що відповідно до листа ГУ ДПС у м. Києві від 09.07.2024 матеріали фактичної перевірки суб`єкта господарювання направлені до ГУ ДПС у Вінницькій області для розгляду та прийняття рішення (а.с. 74). Додатково повідомлено, що на ФОП ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Також суд зауважує, що відсутність доказів вчинення перевіряючими контрольних розрахункових операцій за рахунок саме бюджетних коштів та дотримання порядку повернення придбаних у ході проведення контрольних закупок товарів платнику самі по собі не спростовують встановлених в акті перевірки обставин вчинення позивачем виявлених порушень, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 10.04.2025 р. у справі № 580/1158/23.

Стосовно тверджень позивача про відсутність розрахунку фінансових санкцій, то вони є безпідставними, оскільки до матеріалів справи долучений детальний розрахунок фінансових санкцій по акту перевірки від 08.07.2024 (а.с. 70).

З огляду на вище встановлені обставини, суд доходить висновку про правомірність застосування до позивача фінансових санкцій за порушення порядку здійснення розрахункових операцій з продажу товару на загальну суму 1998,0грн, порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на суму необлікованих товарів 2 152 675,00грн, ненадання платником контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

Отже підстави для визнання протиправними спірні рішення відсутні, тому вони не підлягають скасуванню.

Щодо інших покликань сторін суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не є необхідним надавати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи, що у задоволенні вимог відмовлено, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - ВП 44069150, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100);

Третя особа: Головне управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ ВП 44116011, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Повне рішення суду складено 29.10.2025

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна