Справа № 500/6065/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/6065/25

31 жовтня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження питання про залишення позовної заяви без руху в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2025 ОСОБА_1 через представника - адвоката Єрьоміну Вікторію Анатоліївну звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 05.03.2023 по 31.07.2025 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 05.03.2023 по 31.07.2025 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

В цій же ухвалі суд зазначив, що разом з позовом представник позивача - адвокат Єрьоміна В.А. подала до суду заяву, в якій просила поновити позивачу строк звернення до суду з вказаною позовною заявою. Обґрунтовуючи заяву вказала, що позивачем не було одержано письмового повідомлення, який розмір прожиткового мінімуму був застосований при розрахунку його грошового забезпечення, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань /інших щомісячних основних та додаткових видів, позивач не мав підстав для сумнівів у добросовісності відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення. Вважає, що лише після отримання відповіді на адвокатський запит 03.08.2025 позивачу стало відомо про порушення свого права.

Враховуючи, що позивач на момент звернення до суду продовжує проходити військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 і його представник одночасно з позовом надав відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2025 про розмір щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2023 та за період з 26.05.2023 по 31.07.2025, то суд обчислював строк звернення до суду з цим позовом з дня отримання такої відповіді. Відтак, суд вважав, що на момент звернення до суду (15.10.2025, цією датою здано позов на пошту) позов подано з дотриманням строку, установленого законом, а тому клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду повернув позивачу без розгляду.

30.10.2025 до суду надійшов відзив, у якому відповідач вказує на пропущення ОСОБА_1 строку звернення до суду та звертає увагу, що позивачу було достеменно відомо про розмір його грошового забезпечення ще задовго до звернення до суду з цим позовом, бо вперше з відповідним адвокатським запитом представник позивача звернулася до Військової частини НОМЕР_1 ще у грудні 2024 року і отримала відповідь від 18.01.2025. Після цього двічі зверталася до суду з аналогічним предметом позову (адміністративні справи № 500/3626/25, №500/4995/25) і судом було визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду та в одному випадку позовну заяву повернуто, а в іншому залишено без розгляду.

Ознайомившись з поданими учасниками справи заявами по суті справи, клопотаннями, суд вирішує питання наявності підстав для залишення позовної заяви без руху з огляду на те, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а саме з пропуском строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися, Верховний Суд неодноразово зазначав, що положення статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України (постанова від 25.04.2023 у справі №380/15245/22).

Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19 липня 2022 року (далі - Закон №2352-ІХ), частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, якщо до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, то після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин.

З урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, у якій також вказано, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19.07.2022] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Судова палата вказала, що визначення моменту вручення грошового атестата як початку перебігу строку у цій справі відповідає вимогам частини другої статті 233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності.

Таким чином, у цій справі до вимог щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 05.03.2023 по 31.07.2025, тобто які стосуються періоду після зміни приписів статті 233 КЗпП України, застосуванню підлягають положення статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX.

При цьому відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023 (після закінчення карантину).

Необхідно зауважити, що виплата щомісячного грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги на оздоровлення, інших видів грошового забезпечення за період з 05.03.2023 по 31.07.2025, розмір яких є предметом спору в цій справі, не входить до виплат, отримання яких пов`язане із звільненням військовослужбовця з військової служби.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому за змістом зазначених норм законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Під можливістю дізнатися про порушення права слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та рішення, які впливають на права особи.

Із матеріалів справи слідує, що позивач на час звернення до суду проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

18.01.2025 у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_2 . Військовою частиною НОМЕР_1 надана відповідь про розмір місячного грошового забезпечення за посадою, яку обіймав ОСОБА_3 навідник 6 тарифного розряду станом на березень 2023 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим звання 530,00 грн, надбавка за вислугу років 25 % - 830,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 65% посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років 2795,00 грн, щомісячна премія 513% - 14928,30 грн. До листа додавалася картка особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 з відомостями про грошове забезпечення станом на 05.03.2023 за посадою навідника та станом на 26.05.2023 за посадою номер обслуги.

Отже, з даного повідомлення Військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2025 № 210/ФС-37 позивачу стало достеменно відомо про розмір його грошового забезпечення, яке виплачувалося з дати призначення на посаду 05.03.2023 і з дати перевезення на іншу посаду 26.05.2023, яку позивач обіймає і на час звернення до суду.

Окрім того, судом встановлено, що позивач вже двічі звертався до Тернопільського окружного адміністративного суду. Так, ухвалою суду від 03.07.2025 у справі №500/3626/25 через пропущення строку звернення до суду повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 05.03.2023 по 20.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільнені, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 05.03.2023 по 20.05.2023. У цій ухвалі суд зазначив, що листом Військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2025 адвокату позивача повідомлено про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 у розрізі спірних складових сум такого грошового забезпечення за періоди з 05.03.2023 по 20.05.2023, відповідно. До суду з цим позовом позивач звернувся лише 11.06.2025 (засобами поштового зв`язку), що свідчить про недотримання ним встановленого тримісячного строку на звернення до суду. Наведені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду обставини не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

В інші справі №500/4995/25 ухвалою суду від 12.09.2025 залишено позов без розгляду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 05.03.2023 по 31.07.2025 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільнені, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 05.03.2023 по 31.07.2025, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільнені, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, тобто у справі з аналогічним позовними вимогами, що й у цій справі.

В ухвалі від 12.09.2025 у справі №500/4995/25 суд зазначив, що представником позивача 22.08.2025 до позовної заяви додано заяву про поновлення строку, в якій зазначено, що позивачем не було одержано письмового повідомлення, який розмір прожиткового мінімуму був застосований при розрахунку грошового забезпечення, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, інших щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення. Позивач не мав підстав для сумніву у добросовісності відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення, і лише після отримання відповіді на адвокатський запит 03.08.2025 позивачу фактично стало відомо про порушення свого права. Поряд із цим, суд встановив, що листом Військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2025 адвокату позивача, на її запит від 27.12.2024, повідомлено про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 у розрізі спірних складових сум такого грошового забезпечення за період з 05.03.2023 по 20.05.2023. Копію вказаного листа додано відповідачем до відзиву, при цьому останній завірений представником позивача - адвокатом Єрьоміною Вікторією Анатоліївною, оскільки додавався нею до позовної заяви при зверненні до Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3626/25. Отже, відомості про розмір грошового забезпечення представник позивача отримала у відповіді на адвокатський запит від 27.12.2024, а не від 03.08.2025, як нею стверджується. Відтак, наведені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду обставини не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. Тому, суд визнає їх неповажними, а така заява не підлягає задоволенню.

Повертаючись до матеріалів цієї справи, суд зазначає, що оскільки позивачу достеменно було відомо про розмір його грошового забезпечення, бо інформацію про посадовий оклад та інші види основні та додаткові грошового забезпечення йому надіслано Військовою частиною НОМЕР_1 у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_2 18.01.2025, то позивач з урахуванням положень статті 233 КЗпП України має право на перерахунок грошового забезпечення за останні три місяці перед зверненням до суду. Позивач подав позов 15.10.2025, а тому період, що поданий в межах строку звернення до суду, буде складати з 15.07.2025 по 31.07.2025, а період з 05.03.2023 по 14.07.2025 поданий поза межами строку звернення до суду.

Частиною шостою статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Згідно з частинами тринадцятою - п`ятнадцятою статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом після закінчення строку, установленого законом, тому на підставі частини тринадцятої статті 171 КАС України позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 05.03.2023 по 14.07.2025, у якій вказати інші підстави для поновлення строку, ніж зазначені у заяві поданій одночасно з позовом, додати докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 161, 171, 248 КАС суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву буде залишено без розгляду на підставі частини п`ятнадцятої статті 171, пункту 7 частини першої статті 240 КАС України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 31 жовтня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.