Справа № 489/393/25
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 489/393/25

Перша інстанція: суддя Кокорєв В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

при секретарі Ісмієвій А.І.

за участі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому заявлено вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 16 від 09 січня 2025 року.

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивачем по подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відмову у задоволення позовних вимог, оскільки у межах спірних правовідносин була порушена процедура адміністративного затримання позивача.

Також, в апеляційній скарзі зазначається, що суб`єктом владних повноважень порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так як позивач у встановленому законодавством порядку позивач не повідомлявся про розгляд його справи.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що суб`єктом владних повноважень притягнуто позивача до адміністративної відповідальності поза межами встановлених законодавством строків

В свою чергу, відповідачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції належним чином встановлено обставини даної справи та застосовано норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а як наслідок зроблено вірний висновок про необхідність залишення позову без задоволення.

Крім того, сторонами подано відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2024 року черговим ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 складено протокол № 861 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Встановлено, що 15 грудня 2024 року ОСОБА_2 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 нарядом поліції «КОРБЕТ-251». Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку та звірки з даними в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», приблизно о 15:10 год. встановлено, що ОСОБА_2 є військовозобов`язаним та станом на 15 грудня 2024 року не уточнив свої облікові дані протягом 60 днів, починаючи з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року включно, жодним із передбачених законом трьох способів уточнення облікових даних. Його повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 16 грудня 2024 року о 12:00 год. В поясненнях до протоколу позивач вказав, що у зв`язку з хворобою бабусі, мами і його.

На ім`я позивача виписано повістку № 6409 про необхідність з`явитись до ТЦК та СП 16 грудня 2024 року о 13:00год.

Як слідує з матеріалів справи, старший лейтенант ОСОБА_4 уповноважений наказом №16 від 22 лютого 2024 року на складання протоколу за вчинення адміністративних правопорушень громадянам та керівникам підприємств, установ, організацій в межах компетенції ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з повідомленням від 16 грудня 2024 року ОСОБА_2 повідомив, що не може прибути до ТЦК з поважних причин, а саме перебування на лікарняному.

Згідно з довідкою № 62/3 ОСОБА_2 отримав позитивний тест на Covid-19.

Відповідно до повідомлення від 26 грудня 2024 року позивач повідомив начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість прибути з поважних причин на звірку даних 16 грудня 2024 року, у зв`язку з необхідністю проходження лікування в умовах стаціонару.

Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 12425/72 підтверджує перебування ОСОБА_2 на лікуванні в стаціонарі з 26 грудня 2024 року по 08 січня 2025 року.

При цьому, 09 січня 2025 року ОСОБА_2 повідомив начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість прибути з поважних причин, а саме у зв`язку з необхідністю продовження лікування у сімейного лікаря та хірурга за місцем проживання.

В свою чергу, 09 січня 2025 року ОСОБА_5 .О начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_6 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення та винесено постанову № 16, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також накладено штраф, розміром 17 000,00 грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, так як суб`єктом владних повноважень правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено на позивача спірне адміністративне стягнення, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

При цьому, 18 травня 2024 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», яким ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» викладено у новій редакції.

Так, згідно ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Крім того, згідно пп. 1 п. 2 розділу IІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», встановлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію,- тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період,- тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно ч. 2 ст. 235 КУпАП, від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 259 КУпАП, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення № 16 від 09 січня 2025 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В даному випадку, оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення накладено на позивача адміністративне стягнення за порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлених ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», так як позивач у встановлені строки не уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права та хронології їх зміни колегією суддів встановлено, що з 18 травня 2024 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», яким ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» викладено у новій редакції.

Відповідними положеннями ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» запроваджено обов`язок, протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, щодо уточнення своїх облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

При цьому, з метою належної реалізації зазначеної норми, враховуючи триваючий воєнний стан та мобілізацію, у перехідних положеннях ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», встановлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Тобто, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, починаючи з 18 травня 2024 року, отримали обов`язок щодо уточнення зазначених даних, який має бути виконаним протягом 60 днів, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

З матеріалів справи та наданих пояснень вбачається, що вказаних дій, в один з трьох передбачених законодавцем способів та у встановлені строки позивачем не вчинено.

З іншого боку, щодо дотримання процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, є помилковими доводи апеляційної скарги про те, що суб`єктом владних повноважень порушено строки притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

В даному випадку, як зазначено в протоколі від 15 грудня 2025 року, позивач був виявлений та доставлений до центру комплектування, де з`ясовано, що ним не оновлено свої данні у визначений спосіб та строки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, було накладено у межах встановленого 3-місячного строку з моменту його виявлення та річного строку з дня його вчинення.

Крім того, сторонами у справі не заперечується, що позивача у межах спірних правовідносин працівниками поліції доставлено до центру комплектування та соціальної підтримки для складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що можливість вчинення відповідних дій поліцейськими визначена вищевикладеними положеннями ч. 1 ст. 259 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обставини доставки позивача поліцейськими до центру комплектування та соціальної підтримки не впливають на правомірність оскаржуваної постанови.

З іншого боку, колегія суддів зазначає що у протоколі про адміністративне правопорушення № 861 від 15 грудня 2024 року зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 16 грудня 2024 року о 12:00 год.

При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови № 16 від 09 січня 2025 року, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача перенесено з 16 грудня 2024 року на 26 грудня 2024 року, а з 26 грудня 2024 року на 08 січня 2025 року, так як позивачем надано докази перебування на лікарняному. Розгляд справи здійснено 09 січня 2025 року.

В свою чергу, колегія суддів наголошує, що доказів повідомлення позивача або його адвоката про перенесення дати слухання справи на 09 січня 2025 року до суду не надано.

Посилання суб`єкта владних повноважень на повідомлення позивача від 09 січня 2025 року про те, що він продовжує лікування та не може прибути за повісткою на 16 грудня 2024 року, як на доказ, що підтверджує факт сповіщення позивача щодо розгляду його справи про адміністративне правопорушення, не приймається колегією суддів, оскільки з нього не вбачається відповідних обставин.

Між тим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення перевіряє чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за умови відсутності доказів сповіщення позивача про розгляд його справи 09 січня 2025 року, суб`єктом владних повноважень протиправно розглянуто справу позивача 09 січня 2025 року та винесено оскаржувану постанову.

При цьому, враховуючи факт закінчення строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбачених ч 7 ст. 38 КУпАП, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Між тим, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Скасувати рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2025 року, з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 .

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення № 16 від 09 січня 2025 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді А.В. Крусян О.А. Шевчук