Справа № 300/4348/25
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" жовтня 2025 р. справа № 300/4348/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Представник Котик Роман Васильович, довіреність від 18.06.2025, звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, просить:
бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вирішення з 18.06.2025 питання про відстрочку позивачу по мобілізації судом встановити протиправною, в т.ч. судом встановити, що квазі протиправним була вказівка ІНФОРМАЦІЯ_1 працівникам поліції Головному управлінню Національної поліції в Івано-Франківській області в особі відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області затримання позивача під час фактичного догляду позивачем за вказівкою ЛКК матері позивача, що в любому випадку становить вчинений ними (обома відповідачами, тобто їх працівниками) злочин за ст. 135, ч. 2 ст. 365 КК України, скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про мобілізацію позивача з 18.06.2025;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити стосовно позивача певні дії з прийняттям певного рішення в розумний строк та надати суду звіт про виконання судового рішення, а саме зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути позивача з військової служби для здійснення догляду своїй матері за висновком ЛКК;
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області все таки притягнути своїх працівників, які незаконно 18.06.2025 затримали позивача, до юридичної відповідальності, найбільш ефективною якої буде - вжити невідкладних та дієвих заходів до їх мобілізації.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 допустив протиправну бездіяльність щодо невирішення з 18.06.2025 питання про відстрочку позивача по мобілізації, оскільки мати позивача ОСОБА_2 , яка в червні 2025 тяжко захворіла, її було поміщено (госпіталізовано) на стаціонарне лікування в КНП "Городенківська БЛІЛ" Городенківської міської ради, проте там стан здоров`я у неї не покращувався. У зв`язку з чим з установленим їй діагнозом - захворювання крові, ІХС. Кардіосклероз дифузний. Правобічний гідроторекс СНІІА. ДНІ, стан важкий, 17.06.2025 консиліумом лікарів цієї лікарні було прийняте рішення направити матір позивача 18.06.2025 в супроводі позивача на лікування в одну із клінік м. Івано-Франківська. 18.06.2025 позивач отримав довідку № 24 та висновок ЛКК № 384, згідно якого мати позивача потребує постійного стороннього догляду. З вказаними документами, додатково із свідоцтвом про народження позивача, щоб розпочати процедуру оформлення позивачу відстрочки від мобілізації, позивача в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 не впустили, мотивуючи, що у позивача неповний пакет документів, а бланків заяв на відстрочку для заповнення у ІНФОРМАЦІЯ_3 немає. Зазначено, що 18.06.2025 близько 11:30 год. біля КНП "Городенківська БЛІЛ" Городенківської міської ради затримано поліцейськими ГУНП в Івано-Франківській області відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області на прізвища ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які жодних пояснень від позивача чути не хотіли, в т.ч. не стали дивитися і наявні в позивача документи згідно яких позивач зобов`язаний здійснювати догляд стосовно своєї матері. Названі поліцейські оділи позивачу на руки кайданки при цьому спробували викинути наявні в позивача документи, проте їх підібрала дружина позивача (з цих документів зникла лише довідка про РНОКПП позивача). В другій половині дня 18.06.2025 до місця знаходження 1-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 мав під`їхати представник ОСОБА_5 , де допомогти позивачу оформити заяву на відстрочку від мобілізації і її зареєструвати (раніше з`явитися він не міг, бо перебував у судовому засіданні). Коли ОСОБА_5 зателефонував, що з судового засідання уже звільнився та може під`їхати як домовлялися, то позивач поліцейськими був уже переданий в ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_5 порадив дружині позивача викликати за номером 102 слідчо-оперативну групу для документування вчинених злочинів, які, як вбачається, становлять залишення в небезпеці (ст. 135 КК України) та перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, що супроводжувалися насильством із застосуванням спеціальних засобів які спричиняли біль та ображали особисту гідність потерпілого позивача (за відсутності ознак катування) (ч. 2 ст. 365 КК України). Аргументовано, що у ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу зобов`язані були посприяти у складені заяви, така заява позивача на відстрочку відповідачем і мала б бути вирішена протягом семи днів у спосіб вивчення заяви та підтвердних документів, оцінення законності підстав для відстрочки (за потреби на підставі підготовлених запитів до відповідних органів державної влади, щоб отримати інформацію, яка підтвердить право на відстрочку, або з використанням інформації з публічних електронних реєстрів). В т.ч. про прийняте рішення стосовно відстрочки позивач мав би бути повідомлений засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою не пізніше ніж на наступний день після того, як рішення у відповідача по особі позивача буде ухвалене. Позивач до дня звернення до суду про прийняте відповідачем рішення не проінформований будь яким чином, бо у позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про відстрочку 18.06.2025 банально не приймалося, натомість позивача силою поліцейських було незаконно затримано і тим самим ними навіть вчинено злочин за двома статтями КК України, на який слідчо-оперативна група реагувати відмовилася, вирішивши злочин приховати, що і дало позивача підставу на цей позов.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 15, 16).
Ухвалою суду від 25.09.2025 витребувано докази у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18, 19).
13.10.2025 до суду надійшов відзив Головного управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області, відповідно до якого відповідач вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог відмовити. Зазначено, що поліція наділена повноваженнями здійснювати адміністративне затримання, але лише за наявності правових підстав і з дотриманням передбаченої процедури, зокрема - обов`язкового складання протоколу. 18.06.2025 працівниками поліції, щодо громадянина ОСОБА_1 жодного адміністративного затримання у розумінні вимог статей 261-263 Кодексу України про адміністративні правопорушення не здійснювалось. Даний факт підтверджується проведеною перевіркою за зверненням громадянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на лінію 102 про позбавлення працівниками поліції громадянина ОСОБА_1 волі у зв`язку із його затриманням. В ході якої було отримано пояснення від старшого лейтенант поліції ОСОБА_8 та капітан поліції ОСОБА_9 , які пояснили що 18.06.2025, перебуваючи в складі СРПП спільно із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) було зупинено автомобіль під керуванням гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жит. АДРЕСА_1 з метою перевірки документів. Під час перевірки документів працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 було запрошено гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) для уточнення військово-облікових даних під час проведення загальної мобілізації, де даний громадянин погодився з ними поїхати. Таким чином, під час перевірки об`єктивних відомостей про порушення працівниками відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийского РВП ГУНП вимог чинного законодавства не отримано. Відомості про протиправні дії працівників поліції відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області не знайшли свого підтвердження. Стверджує, що працівники відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуваючи спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_7 які саме йому запропонували добровільно проїхати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) для з`ясування обставин у процесі спілкування позивач висловив добровільну згоду на таку поїздку. Будь-яких ознак примусу, фізичного впливу чи фактичного обмеження свободи пересування встановлено не було. У зв`язку з цим протокол адміністративного затримання працівниками поліції не складався, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначено, що дії працівників поліції були здійснені в межах наданих повноважень і не порушували прав та свобод позивача (а.с. 22-24).
19.10.2025 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив, відповідно до якої представник позивача заперечує доводи відповідача. Просить продовжувати розгляд справи, встановити, що ОСОБА_1 померла з підстав залишення її в небезпеці обома відповідачами та із-за перевищення влади або службових повноважень працівниками поліції - старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 та капітаном поліції ОСОБА_9 , що щодо позивача супроводжувалися насильством із застосуванням спеціальних засобів які спричиняли біль та ображали особисту гідність позивача, в результаті цього постановити рішення згідно зміненої обстановки, в т.ч. подати матеріали в ДБР з повідомленням про злочин, вчинений 18.06.2025 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 та капітаном поліції ОСОБА_9 , а також і в ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо позивача та його матері, яка із-за злочину навіть померла. Зазначено, що мати позивача, ОСОБА_2 , так і не дочекавшись сина (позивача), щоб поїхати з ним 18-19 червня 2025 в реанімобілі в одну з клінік Івано-Франківська, в приміщені КНП "Городенківська БЛІЛ" Городенківської міської ради за неперевіреними даними ІНФОРМАЦІЯ_8 померла. Те, що проведеною перевіркою встановлено, як пояснив старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та капітан поліції ОСОБА_9 , що 18.06.2025 перебуваючи в складі СРПП спільно із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) було зупинено автомобіль під керуванням гр. ОСОБА_1 з метою перевірки документів. Під час перевірки документів працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 було запрошено гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) для уточнення військово-облікових даних під час проведення загальної мобілізації, де даний громадянин погодився з ними поїхати, - підтверджує злочин поліцейських. Зупинення поліцейськими автомобіля, в якому їхав позивач представник позивача вважає незаконним. Зазначено, що в законі про поліцію також немає положення про те, що поліцейські можуть діяти на замовлення ТЦК та підвозити зупинених ними громадян в ТЦК.
ІНФОРМАЦІЯ_2 24.06.2025 отримало копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 17). Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 звертався до начальника відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з заявою від 18.09.2025 (вх. № В-5587 від 18.06.2025) в якій повідомив, що "чоловік їхав до мами щоб супроводжувати маму онкохвору до обласної лікарні. По дорозі його зупинила поліція м. Городенки. Забрали у відділ ТЦК. Онкохвору жінку не доставили до лікарні" (а.с. 11).
Згідно довідки Військово-лікарської комісії № 2025-0618-1358-3802-0 від 18.06.2025, за результатами медичного огляду ВЛК 18.06.2025, молодший сержант запасу ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.
Згідно витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 18.06.2025 № 169 відповідно до Указу Президента України від 28.10.2024 № 741/2024, "Про загальну мобілізацію" (із змінами) рядового ОСОБА_1 з 18.06.2025 призвано на військову службу до Військової частини НОМЕР_2 .
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до частин 5, 9 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією РФ проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався та триває дотепер.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно з пунктом 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно частини 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації врегульована статтею 23 Закону № 3543-XII.
Згідно пункту 9 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок № 560).
Відповідно до пункту 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII передбачений Додатком 5 до Порядку № 560, відповідно до якого документи, що підтверджують право на відстрочку зокрема осіб, визначених пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII:
для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Відповідно до пункту 60 Порядку № 560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Отже, рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації приймається комісією, створеною при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах), за наслідками розгляду відповідних документів військовозобов`язаних і таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно з ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Статтею 18 Закону № 393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону № 393/96-ВР, відповідно до якої, органи державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до норм статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Відповідно до ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
ОСОБА_1 звертався до начальника відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з заявою від 18.09.2025 (вх. № В-5587 від 18.06.2025) в якій повідомив, що "чоловік їхав до мами щоб супроводжувати маму онкохвору до обласної лікарні. По дорозі його зупинила поліція м. Городенки. Забрали у відділ ТЦК. Онкохвору жінку не доставили до лікарні" (а.с. 11).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 01 жовтня 2024 року у справі № 200/4189/22 звернув увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця (пункт 48).
Станом на 18.06.2025 позивач не реалізував своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Однак, представником позивача не подано суду жодних доказів звернення позивача, представника позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою та документами для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Оскільки, представником позивача не подано суду жодних доказів звернення позивача, або представника позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою та документами для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, то відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вирішення з 18.06.2025 питання про відстрочку позивачу по мобілізації та скасування оскаржуваного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 18.06.2025 № 169 про призов позивача з 18.06.2025 на військову службу.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинити стосовно позивача певні дії з прийняттям певного рішення в розумний строк та надати суду звіт про виконання судового рішення, а саме зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути позивача з військової служби для здійснення догляду своїй матері за висновком ЛКК, як похідної вимоги.
Щодо позовних вимог в частині: в т.ч. судом встановити, що квазі протиправним була вказівка ІНФОРМАЦІЯ_1 працівникам поліції Головному управлінню Національної поліції в Івано-Франківській області в особі відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області затримання позивача, під час фактичного догляду позивачем за вказівкою ЛКК матері позивача, що в любому випадку становить вчинений ними (обома відповідачами, тобто їх працівниками) злочин за ст. 135, ч. 2 ст. 365 КК України та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області в особі відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області все таки притягнути своїх працівників, які незаконно 18.06.2025 затримали позивача, до юридичної відповідальності, найбільш ефективною якої буде - вжити невідкладних та дієвих заходів до їх мобілізації, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Представником позивача жодними доказами не доведено наявності факту примусового доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому заява позивача від 18.09.2025 до начальника відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (вх. № В-5587 від 18.06.2025) в якій повідомив, що "чоловік їхав до мами щоб супроводжувати маму онкохвору до обласної лікарні. По дорозі його зупинила поліція м. Городенки. Забрали у відділ ТЦК. Онкохвору жінку не доставили до лікарні", не підтверджує такої обставини.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.