Справа № 420/28575/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

31 жовтня 2025 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
розглянувши спрощеному позовному провадженні (у письмовому провадженні) заяву ОСОБА_1 про відвід судді Потоцької Н.В.,
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Дисциплінарної Палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області в якому позивач просить:
Ухвалою суду від 02.09.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).
Ухвалою суду від 25.9.2025 року продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
30.10.2025 року до суду за вхід. №ЕС114721/25 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Потоцької Н.В., яка обґрунтована тим, що не обґрунтована відмова суду у витребуванні доказів, відмова у виклику свідка які є важливими для з`ясування фактичних обставин справи, перекладання обов`язку за частиною 2 статті 77 КАС України з відповідача на позивача, суттєво порушує права позивача на справедливий розгляд справи, та унеможливлює належне встановлення обставин справи що призведе до необґрунтованого упередженого рішення суду
Станом на 29.10.2025р. ухвали суду про відмову у задоволені заяви позивача №ЕС106355/25 від 09.10.2025р. про виклик свідка - судом не винесено, що грубо порушує права позивача на справедливий захист.
Розглядаючи заяву про відвід судді Потоцької Н.В, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Згідно з статями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.
Підстави для відводу судді визначені частиною 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Відповідно до ч. 4 ст. 39 КАС України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.
В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 6 КАС України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.
Заявник, ОСОБА_1 , в заяві про відвід головуючому судді Потоцькій Н.В. не погоджується з тим, що при розгляді його заяви про виклик свідка було протокольною ухвалою суду відмовлено у зв`язку з тим, що особа, яку Позивач просив допитати в якості свідка, була допущена до участі в справі в якості представника, що підтверджується протоколом підготовчого засідання, та наявними в матеріалах справи доказами.
Також Позивач, в якості підстави для відводу головуючому судді Потоцькій Н.В., зазначає про невмотивованість відмови в частині заяви про витребування доказі.
Суд відхиляє вказані доводи заявника з огляду на наступне.
Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.
Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено.
У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорі викликати в учасників цивільного процесу.
З вищезазначеного вбачається, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).
В інакшому випадку особиста безсторонність суду презюмується.
У заяві про відвід головуючого судді Потоцької Н.В. відповідні вищезазначені суб`єктивні та об`єктивні критерії не доведено. Отже, її особиста безсторонність презюмується, а тому підстави для відводу відсутні.
В той же час, частиною 4 статті 36 КАС України відокремлено підстави, які не можуть бути підставами для відводу. Це:
незгода сторони з процесуальними рішеннями судді;
рішення або окрема думка судді в інших справах;

висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вказана норма статті є імперативною.

Імперативні норми - це норми, які містять категоричні веління держави здійснювати чітко означені дії, не допускати ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. Інакше кажучи, імперативні норми (зобов`язувальні і заборонні) прямо вказують правила поведінки, містять абсолютно визначене правило.

Надаючи оцінку обставинам, викладеним у заяві про відвід суд зазначає, що обставини, зазначені в заяві про відвід (незгоди з процесуальним рішенням щодо порядку розгляду справи, а відтак наявність сумнівів в упередженості судді та наявність заінтересованості), по своїй суті є припущенням, а заява, яка містить припущення про існування відповідних обставин не підтверджених належними і допустимими доказами, не є підставою для відводу судді.

При цьому суд зазначає, що незгода сторони з ухвалами суду (в тому числі і протокольними), відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України, не може бути підставою для відводу.

В свою чергу заявником, в обґрунтування зазначених в заяві про відвід доводів, не надано доказів з яких можливо встановити наявність підстав для відводу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 17.02.2019 року по справі № 855/35/19 сформував таку правову позицію:

«Пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України закріплює в якості однієї з основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін і свобода у наданні ними суду своїх доказів не передбачає наявності у суду обов`язку беззаперечно приймати усі без виключення докази, заявлені учасниками справи, адже суд наділений свободою власного розсуду при вирішенні даного питання.

Тому, незгода учасника справи з процесуальним рішенням суду з приводу заявленого ним клопотання, не може слугувати беззаперечним доказом порушенням судом зазначених принципів здійснення правосуддя, а також свідченням упередженості чи необ`єктивності суду.».

Також, Верховний Суд в ухвалі від 07.09.2020 року по справі № 480/4274/19 зазначив, що «сумнів у неупередженості судді у зв`язку з вчиненням процесуальних дій та прийняття рішень у справі не є чинником, що може свідчити про упередженість та необ`єктивність суду».

Таким чином, суд не вбачає викладені позивачем у заяві про відвід головуючого судді Потоцькій Н.В. аргументи достатніми та обґрунтованими, а ч. 4 ст. 36 КАС України виключає в якості підстави для відводу рішення судді щодо відмови у виклику свідка чи відмова у витребуванні окремих доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, подання заяви про відвід судді Потоцькій Н.В. у справі №420/28575/25 через прийняття (вчинення) процесуальних рішень прямо заборонено процесуальним законом.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про відвід судді Потоцької Н.В. та відмову у її задоволенні.

Частиною 4 ст. 40 КАС України, встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 2-9, 34, 36, 39-40, 248, 256, 294 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 за вхід. №ЕС114721/25 від 30.10.2025 року про відвід судді Потоцької Н.В. визнати необґрунтованою.

Адміністративну справу №420/28575/25 передати до відділу надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Одеського окружного адміністративного суду для виконання вимог ч.4 ст.40 КАС України.

Ухвала окремо від рішення по справі оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України.

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА