Справа № 440/2654/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 р. Справа № 440/2654/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 (суддя Шевяков І.С.; м. Полтава) по справі № 440/2654/25

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - відповідач) в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо неповернення фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 27 493,09 грн помилково зарахованих до державного бюджету;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скласти та направити до відповідного органу Державної казначейської служби України подання про повернення коштів у загальному розмірі 27 493,09 грн на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , стягнутих в рамках виконавчого провадження №75619281, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у липні 2024 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 довідався, що Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з його банківського рахунку було стягнуто 302 723,95 грн, в тому числі 27 493,09 грн виконавчого збору, відповідно до виконавчого провадження №75619281 на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 02.05.2024 у справі № 917/1592/22.

У ході виконавчого провадження на підставі постанови державного виконавця 24.07.2024 №75619281 з позивача було стягнуто кошти у вигляді виконавчого збору в сумі 27 493,09 грн та постановою від 06.08.2024 закінчено виконавче провадження у зв`язку з виконанням рішення суду.

ОСОБА_1 стверджував, що позивачу не було відомо про рішення Господарського суду Полтавської області від 02.05.2024 у справі №917/1592/22, яким призначено стягнути з нього на користь Департаменту освіти Полтавської міської ради 270 867,85 грн та 4 063,01 грн витрат зі сплати судового збору; не було відомо й про виконавче провадження у зв`язку з цим рішенням.

У зв`язку зі стягненням з позивача 302 723,95 грн та ухваленням вищевказаного рішення без його відома ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу до Східного апеляційного господарського суду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі №917/1592/22 було задоволено апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ; скасовано рішення Господарського суду Полтавської області від 02.05.2024 у справі №917/1592/22 і прийняте нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Департаменту освіти Полтавської міської ради до ОСОБА_1 .

У подальшому Господарським судом Полтавської області було постановлено ухвалу та видано наказ від 18.12.2024 у справі №917/1592/22 про поворот виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 у справі № 917/1592/22, яким стягнуто з Департаменту освіти Полтавської міської ради на користь позивача 274 930,86 грн (поворот виконання).

У зв`язку з викладеним представником позивача подано заяву №348/24 від 28.11.2024 на адресу відповідача про повернення суми стягнутого виконавчого збору 27 493,09 грн за постановою від 24.07.2024 № 75619281.

Однак у січні 2025 року отримано відмову відповідача вих. №162025 від 16.12.2024 з посиланням на закінчення виконавчого провадження та "Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням від 03 квітня 2025 року Полтавський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що чітка формальна підстава для повернення судового збору визначена в частині сьомій статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" - визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що наказ Господарського суду Полтавської області №917/1592/22 від 05.07.2023, на виконання якого було відкрито виконавче провадження, наразі не визнано судом таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зі заявою про повернення виконавчого збору було передчасним.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 у справі № 440/2654/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не є ефективним способом захисту своїх прав у правовідносинах, що склалися між сторонами, оскільки наказ господарського суду був виконаний та виконавче провадження було закрито у зв`язку з повним виконанням судового рішення, при цьому виконавче провадження не може бути розпочате знову.

На переконання позивача, у нього виникли правові підстави для повернення стягнутого виконавчого збору, у зв`язку із скасуванням рішення господарського суду. Виконавчий збір у відповідному виконавчому провадженні у такому випадку є надмірно стягнутими коштами. Указане не потребує доведення іншим окремим судовим рішенням. Вважає, що бездіяльність відповідача, яка полягає у не формуванні подання про повернення грошових коштів, порушує законне право позивача на повернення надміру сплачених ним коштів, передбачене Порядком № 787.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. В обґрунтування поданого відзиву зазначив, що на момент закінчення виконавчого провадження виконавчий документ оскаржено не було, відповідно останній був чинними та таким, що підлягав виконанню державним виконавцем. Відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів від 25 вересня 2013 за № 1650/24182, передбачається, що поверненню підлягають лише перераховані платежі помилково або надмірно зараховані до відповідних бюджетів (крім коштів, зарахованих через єдиний рахунок). Підстави для звернення до органу, що контролює справляння надходжень до бюджету з поданням про повернення коштів відсутні, оскільки кошти перераховані згідно виконавчого документу у сумі 274930,86 грн. в повному обсязі на відповідний рахунок стягувача і не є помилково перерахованими на момент зарахування. Звернутися з поданням про повернення коштів як надміру стягнутих відсутні підстави, оскільки кошти перераховані згідно виконавчого документу і будь-які інші стягнення за виконавчим документом не здійснювались, тому і не перераховувалися як надміру стягнуті.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 75619281, відкрите на підставі наказу 917/1592/22 від 05.07.2023, виданого Господарським судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту освіти Полтавської міської ради боргу в сумі 274 930,86 грн /а.с. 33-46/.

Державним виконавцем 24.07.2024 винесено постанови:

- про відкриття виконавчого провадження /а.с. 35, зворотній бік/;

- про арешт коштів боржника межах суми 302 723,95 грн /а.с. 38/;

- про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню в розмірі 27 493,09 грн /а.с. 37, зворотній бік/;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 313,00 грн /а.с. 37.

Цього ж дня, 24.07.2024, державним виконавцем направлено до АТ КБ ПриватБанк електронну платіжну інструкцію №36981 на списання заборгованості в розмірі 302 723,95 грн /а.с. 38, зворотній бік/.

Наступного дня, 25.07.2024 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у розмірі 302 723,95 грн по стягненню заборгованості згідно наказу 917/1592/22 від 05.07.2023, виданого Господарським судом Полтавської області.

Борг в сумі 274 930,86 грн перераховано на користь стягувача Департаменту освіти Полтавської міської ради: 1592,93 грн від 06.08.2024 згідно платіжної інструкції № 636104; 2470,08 грн. від 06.08.2024 згідно платіжної інструкції № 63611; 106 195,59 грн від 06.08.2024 згідно платіжної інструкції № 63609; 164 672,26 грн від 06.08.2024 згідно платіжної інструкції 63608.

Виконавчий збір на користь держави в сумі 27 493,09 грн перераховано платіжною інструкцією № 63605 від 06.08.2024 /а.с. 43/.

Витрати на проведення виконавчих дій перераховані у сумі 313,00 грн від 06.08.2024 згідно платіжної інструкції №63606, 63607 /а.с. 42/.

06.08.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону та виконавчий документ повернуто до суду, що його видав /а.с. 46. зворотній бік/.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі №917/1592/22 було задоволено апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та скасовано рішення Господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 у справі №917/1592/22 і прийняте нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Департаменту освіти Полтавської міської ради до ОСОБА_1 .

У подальшому Господарським судом Полтавської області було постановлено ухвалу та видано наказ від 18.12.2024 у справі №917/1592/22 про поворот виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 у справі № 917/1592/22, яким стягнуто з Департаменту освіти Полтавської міської ради на користь позивача 274 930,86 грн (поворот виконання).

28.11.2024 представником позивача подано до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про повернення суми стягнутого виконавчого збору 27 493,09 грн за постановою від 24.07.2024 № 75619281.

Листом від 16.12.2024 №162025 відповідач повідомив про відсутність підстав для повернення стягнутих коштів з посиланням на закінчення виконавчого провадження та "Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" /а.с. 10, зворотній бік/.

Незгода позивача з бездіяльністю щодо поверненні коштів стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Спір у цій справі стосується наявності підстав для повернення позивачу з Державного бюджету України виконавчого збору, стягнутого з ФОП ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 75619281.

За обставин справи, що розглядається, виконавчий збір з позивача стягнуто під час примусового виконання наказу № 917/1592/22, виданого 05.07.2023 Господарським судом Полтавської області на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 у справі №917/1592/22, скасованого постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2024.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 1, 1-1 ч. 1 ст.3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Згідно з ч.1 ст.18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами першою та другою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи норми наведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, можна дійти висновку про те, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є: 1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню; 2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, необхідно зауважити, що визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є окремою самостійною підставою для повернення стягнутого виконавчого збору.

Таким чином, враховуючи, що оскільки постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі № 917/1592/22 скасовано рішення Господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 у справі №917/1592/22, на підставі якого з позивача стягнуто виконавчий збір, і прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Департаменту освіти Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на повернення надміру зарахованих до державного бюджету коштів, якому кореспондує відповідний обов`язок відповідача вчинити дії, спрямовані на повернення виконавчого збору позивачу.

Так, частинами першою, четвертою статті 47 Закону №1404-VIII передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.

Повернення (перерахування) платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або небанківських надавачів платіжних послуг, або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 787 у випадках повернення (перерахування) платежів (крім податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), що зараховані до місцевих бюджетів, а також платежів, що підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган, що контролює справляння надходжень бюджету або який веде облік заборгованості в розрізі позичальників, передає засобами системи Казначейства подання на погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Відповідно до пункту 10 Розділу І Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до місцевих бюджетів коштів з рахунків, відкритих для зарахування міжбюджетних трансфертів, здійснюється головними управліннями Казначейства на підставі листа відповідного місцевого фінансового органу, надісланого в електронній формі з використанням відповідного модуля системи електронної взаємодії органів виконавчої влади, з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, сума платежу, що підлягає поверненню, реквізити рахунку, на який необхідно перерахувати кошти, дата та номер платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету..

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" (далі Постанова № 106) установлено, що перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (далі перелік), згідно з додатком.

Відповідно до зазначеного Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету органом, що контролює справляння надходжень бюджету за кодами класифікації доходів бюджету 21080500, 21080600, 21080800, 21081100, 21081300, 21081800, 22010400, 22070000, 22090100, 22090200, 24010000, 24010100, 24010200, 24010300, 24010400, 50080100 за виконавчими документами, які перебувають/перебували на виконанні, 22010300, 22012600, 22012700, 22012900 у разі надання послуг у сферах державної реєстрації нотаріусами є Міністерство юстиції України.

Аналіз положень вищезазначених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що у разі підтвердження факту помилкової або надмірної сплати коштів до бюджету, вони можуть бути повернуті за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

При цьому обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про помилкове або надмірно зарахованих до бюджету платежів та інших доходів бюджеті.

Таким чином, на Міністерство юстиції, територіальним органом якого є відповідач, законодавчо покладено обов`язок оформлення подання до органу Казначейства про повернення позивачеві надміру сплачених платежів.

З огляду на встановлені у справі обставини колегія суддів доходить висновку, що відповідач після отримання заяви позивача про формування подання на повернення з бюджету коштів, зобов`язаний був скласти та направити до органу казначейства подання про позивачу повернення з державного бюджету коштів у загальному розмірі 27 493,09 грн, проте станом на час розгляду цієї справи, відповідач відповідних дій щодо оформлення подання до органу Казначейства не вчинив.

Колегія суддів зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

За обставин справи, що розглядається, позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення виконавчого збору, однак відповідач, всупереч наведених вище положень чинного законодавства, відмовив у її задоволенні та не вчинив дій, спрямованих на підготовку подання про повернення виконавчого збору з Державного бюджету України.

Підсумовуючи викладене колегія суддів констатує, що сукупність встановлених у цій справі фактичних обставин свідчить про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо оформлення подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів до бюджету щодо коштів виконавчого збору, сплачених позивачем у загальному розмірі 27 493,09 грн.

У силу приписів пункту 4 частини першої статті 5, пункту 4 частини другої статті 245 КАС України ефективним способом захисту порушеного права позивача від вищезгаданої бездіяльності органу державної виконавчої служби є зобов`язання відповідача скласти та направити до відповідного органу Державної казначейської служби України подання про повернення коштів у загальному розмірі 27 493,09 грн на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , стягнутих в рамках виконавчого провадження №75619281, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 належить задовольнити.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, на необхідність звернення позивача до Господарського суду Полтавської області зі заявою про визнання наказу №917/1592/22 від 05.07.2023, виданого Господарським судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту освіти Полтавської міської ради боргу в сумі 274 930,86 грн таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає помилковими, оскільки скасування судового рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір, є самостійною та достатньою підставою для повернення відповідних коштів у силу частини сьомої статті 27 Закону №1404-VІІІ, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 ..

Судові витрати підлягають перерозподілу в порядку ч. 1, 6 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 по справі № 440/2654/25 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Стешенка, 6, м. Полтава, 36023, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо неповернення фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 27 493,09 грн помилково зарахованих до державного бюджету.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скласти та направити до відповідного органу Державної казначейської служби України подання про повернення коштів у загальному розмірі 27 493,09 грн на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , стягнутих в рамках виконавчого провадження №75619281, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова