Справа № 560/10958/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо не передачі на розгляд комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 05.05.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 передати на розгляд комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.05.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та за результатами її розгляду прийняти рішення у відповідності до вимог "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, з урахуванням висновків суду.

Позивач в підтвердження позовних вимог зазначив, що є інвалідом третьої групи безтерміново, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серії 12ААВ № 776294 від 07.02.2022 року.

Позивачу була надана відстрочка від мобілізації на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на строк до 09.05.2025 року.

09.05.2025 року позивач направив поштовим зв`язком на ім`я голови комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву разом із доданими документами про надання йому відстрочки від призову на військову службу відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

15.05.2025 року позивач отримав відповідь про те, що заява розглянута відповідно до статей 15, 20 Закону України "Про звернення громадян", розгляд комісії не передана в зв`язку із тим, що подана з порушенням пункту 58 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року.

Оскільки позивач вважає бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви про надання відстрочки протиправною, він звернувся в суд за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача відзив на позовну заяву в суд не подав, хоча відповідач був належним чином повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, при вирішенні спору враховує наступне.

Судом встановлено, що позивач- ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи безтерміново, що підтверджується копією довідки до акта Хмельницької обласної медико-соціальної експертизи серії 12ААВ № 776294 від 07.02.2022 року, та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Із копії довідки № 2618 від 22.11.2024 року встановлено, що позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII на строк до 06.02.2025 року.

Із копії довідки № 5/647 від 14 лютого 2025 року встановлено, що позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII на строк до 9 травня 2025 року.

05 травня 2025 року позивач особисто звернувся до голови комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою та доданими до неї копіями документів в якій просив продовжити та надати відстрочку від призову на військову службу в Україні з 09.05.2025 року на строк дії відповідних законних підстав відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII.

У відповідь на заяву позивач отримав лист за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 105272 від 16.05.2025 року яким він повідомлений, що заява розглянута відповідно до статей 15 та 20 Закону України "Про звернення громадян".

Заява на комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 не передавалася в зв`язку з тим, що вона подана з порушенням пункту 58 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.

Для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період позивачу необхідно особисто подати заяву встановленої форми на ім`я голови комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 у визначені дні та час.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII), визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок включає взяття громадян на військовий облік; дотримання правил військового обліку.

Згідно із частинами 5, 7, 8 статті 1 Закону № 2232-XII, від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Положення про центри рекрутингу, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрів рекрутингу координується та спрямовується Міністерством оборони України.

Однією із категорій на які поділяються громадяни України щодо військового обов`язку відповідно до частини 9 статті 1 Закону № 2232-XII, є військовозобов`язані-особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Військовозобов`язаним оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Згідно із частиною 10 статті 1 Закону № 2232-XII, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до статті 3 Закону № 2232-XII, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 3 статті 4 Закону № 2232-XII, порядок комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань військовослужбовцями встановлюється цим Законом та прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Відповідно до статей 33, 34 Закону № 2232-XII, військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону № 2232-XII, призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Згідно із частиною 3 статті 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII), зміст мобілізаційної підготовки становить: створення мобілізаційного резерву; військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із частиною 5 статті 22 Закону № 3543-XII, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок крім іншого визначає порядок надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до пункту 2 частини 1, частини 7 та 8 статті 23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, (далі Порядок № 560), цей Порядок визначає процедуру надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Згідно із пунктами 2, 3 Порядку № 560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", для комплектування військових частин Збройних Сил та інших військових формувань.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов`язок і військову службу" та цим Порядком.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку № 560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

-голова комісії-керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

-члени комісії-представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до пункту 58 Порядку № 560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Згідно із пунктом 60 Порядку № 560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пунктів 57-58-1 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, визнаним в установленому порядку особами з інвалідністю, надається на строк дії відповідних законних підстав, а особам, визнаним тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я, на строк, зазначений у постанові (рішенні) військово-лікарської комісії, але не більше ніж на 12 місяців.

Відомості про надання або скасування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період заносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у день оформлення довідки про надання відстрочки (додаток 6) або в день надсилання повідомлення про скасування відстрочки (додаток 10) засобами поштового зв`язку на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (за умови її уточнення) або адресу електронної пошти, зазначеної у заяві про надання відстрочки (додаток 4), або повідомлення засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до пункту 64 Порядку № 560, заяви військовозобов`язаних про надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та підтвердні документи зберігаються у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ чи відповідному підрозділі розвідувальних органів) протягом п`яти років.

Аналіз змісту наведених правових норм та оцінка встановлених у справі обставин дає суду підстави зробити такі висновки.

Правові підстави для надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період передбачені статею 23 Закону № 3543-XII.

Порядок, та механізм реалізації порядку надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення, визначені Порядком № 560.

Суд вважає, що оскільки позивач визнаний особою з інвалідністю третьої групи безтерміново, що підтверджується копією довідки до акта Хмельницької обласної медико-соціальної експертизи серії 12ААВ № 776294 від 07.02.2022 року, він має право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII.

В зв`язку з тим, що позивач особисто засобами поштового зв`язку звернувся в установленому чинним законодавством порядку до голови комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою від 05 травня 2025 року про отримання відстрочки, до якої додані копії підтвердних документів, голова комісії зобов`язаний передати таку заяву на розгляд комісії, а комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

Всупереч вимогам Порядку № 560, заява позивача разом із копіями доданих документів на розгляд комісії не передана, відповідно не розглядалася, рішення щодо надання відстрочки, або рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному за встановленими формами всупереч вимогам пункту 60 Порядку № 560, не прийняті.

Натомість позивач отримав листа за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 105272 від 16.05.2025 року яким він повідомлений, що заява про отримання відстрочки розглянута відповідно до статей 15 та 20 Закону України "Про звернення громадян", заява на комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 не передавалася в зв`язку з тим, що вона подана з порушенням пункту 58 Порядку № 560, тому для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період позивачу необхідно особисто подати заяву встановленої форми на ім`я голови комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 у визначені дні та час.

Суд розцінює бездіяльність відповідача щодо не передання на розгляд комісії заяви позивача про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, неприйняття рішення за результатами її розгляду, та відповідь на неї листом як протиправну, оскільки голова комісії зобов`язаний передати її на розгляд комісії, в свою чергу комісія зобов`язана розглянути її у встановлений строк, та прийняти рішення відповідно до пункту 60 Порядку № 560.

Відповідач заяву позивача про отримання відстрочки у визначені пунктом 60 Порядку № 560 строки по суті не розглянув, що підтверджується відсутністю рішення за результатами розгляду заяви яке оформлюється протоколом, а також змістом листа відповідача у відповідь на заяву.

Відповідно до частини 6 статті 5 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР), письмове звернення громадян можуть бути усними (на особистому прийомі) або письмовими, надісланими поштою чи переданими особисто. Звернення надіслане засобами поштового зв`язку вважається письмовим зверненням і розглядається як особисте звернення громадянина щодо реалізації своїх своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

Відповідність переліку копій документів, направлених позивачем разом із заявою щодо оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідає вимогам, встановленим додатком № 5 Порядку № 560 щодо переліку необхідних документів для отримання відстрочки відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII.

Суд вважає, що позивач особисто подав заяву про отримання відстрочки, оскільки заява підписана ним особисто та особисто направлена на ім`я голови комісії поштою, позивач при підписанні заяви та її направлення відповідачу послугами представника не користувався.

Порядок № 560 не передбачає обов`язку заявника особисто з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для подання заяви та підтвердних документів про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може бути продовжена відповідачем без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.

Суд при вирішенні спору враховує, що позивач перед поданням заяви про відстрочку від 05.05.2025 року вже двічі отримував відстрочку від призову як особа із інвалідністю.

Відповідно до пункту 1 "Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Згідно із пунктом 8 Положення № 154, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, забезпечення ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів.

Функції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, викладені у пункті 9 Положення № 154.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень, до обов`язків якого належить вирішення питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, всупереч вимогам частини 5 статті 22, статті 23 Закону № 3543-XII та розділу "Надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення" Порядку № 560, не розглянув заяву ОСОБА_1 від 05.05.2025 року про надання йому відстрочки, яку ОСОБА_1 , особисто подав на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 та не прийняв рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.

Оскільки комісія для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 зобов`язана розглянути протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів, отримані заяву та документи, що підтверджують право позивача на відстрочку, але не здійснила таких дій, та не прийняла рішення за результатами розгляду заяви, суд розцінює бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви як таку, що суперечить вимогам Закону № 3543-XII та Порядку № 560, тобто протиправною.

Відповідач не надав суду доказів розгляду заяви по суті.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень-це пасивна форма поведінки, коли орган влади не вчиняє дії, які він зобов`язаний був і міг вчинити відповідно до закону.

Бездіяльність полягає у неприйняті рішення чи у незабезпеченні юридично значимих та обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання належить до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійсненні.

Лист відповідача у відповідь на заяву позивача суд не може вважатися рішенням по суті розгляду заяви, так як Порядком № 560 передбачена процедура та механізм прийняття рішення щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Враховуючи наведене суд робить висновок про те, що необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді заяви позивача щодо надання відстрочки від призову на військову службу.

Підсумовуючи викладене, аналізуючи все в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, доведений дослідженими доказами, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги. При цьому на суд покладається обов`язок перевірити розмір цих витрат на предмет їх обґрунтованості та пропорційності.

Суд встановив, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 22.05.2025, довідку про розрахунок витраченого час та вартості правничих робіт під час надання правничої допомоги від 21.06.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22.05.2025 про сплату 10000 грн.

Як зазначено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас при вирішенні питання щодо обґрунтованості цих витрат суд зважає на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

В цьому випадку суд вважає, що визначена вартість наданих послуг правової допомоги в цій справі в загальному розмірі 10000 грн, не є співмірною з обсягом та характером таких послуг. Зокрема, суд враховує те, що ця справа є справою незначної складності, що розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Практика щодо вирішення вказаної категорії справ є сталою. А отже, підготовка позовної заяви не потребує значних зусиль та великого обсягу часу. Крім того, суд залишав позовну заяву без руху. Тому визначена сторонами загальна вартість послуг правничої допомоги у цій справі в розмірі 10000 грн., на переконання суду є неспівмірною.

За таких обставин суд, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, керуючись принципом справедливості та виходячи із фактичного обсягу наданих адвокатом послуг правової допомоги, характером та предметом даного спору, а також часткового задоволення даного позову, дійшов висновку про те, що витрати позивача на правничу допомогу підлягають зменшенню до 1000 грн.

Таким чином, за наслідками розгляду справи на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо не передачі на розгляд комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 05.05.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, та не прийняття рішення за результатами її розгляду;

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.05.2025 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII із врахуванням правових висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 )

Головуючий суддя В.К. Блонський