Справа № 380/2920/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 рокусправа № 380/2920/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною і скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (місцезнаходження: пл. Міцкевича, 8, м. Львів, 79000; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління ДПС у м. Києві ( місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04655; ) в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 14.11.2024 №3Х/ЛВ/101024/26/15/07/-ФС, що прийнята Західним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.09.2024 державними інспекторами ГУ ДПС у м. Києві було проведено фактичну перевірку магазину YABLUKA за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами перевірки інспекторами складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 03.09.2024 №101024/26/15/07/. Вважає, що у вказаному акті контролюючий орган безпідставно та необґрунтовано зазначив, що позивач використовує працю найманих працівників без укладення трудового договору. Окрім того, вважає що фактична перевірка ГУ ДПС у м Києві проведена без належних правових підстав, у його відсутності , без повідомлення про проведення фактичної перевірки.

Зазначає, що не отримував від відповідача повідомлення про розгляд справи, тому не мав змоги надати письмові пояснення, заперечення відносно фактів, які були викладені в оскаржуваній постанові. Вважає, що відповідач протиправно та безпідставно не встановив додаткових обставин, що зазначені в Акті фактичної перевірки від 03.09.2024.

Відтак, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 19.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

07.03.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначений у Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17 липня 2013 року.

Такі штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Таким чином, абзац сьомий пункту 2 Порядку №509 передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

Зазначає, що на адресу відповідача надійшли акти фактичної перевірки від 31.08.2028 та від 03.09.2024. У вказаних актах встановлено порушення законодавства про працю, а саме допуск працівника без належного оформлення трудових відносин. За результатами розгляду першого акту винесено попередження. Оскільки у другому акті зафіксовано повторно те саме порушення, до позивача застосовано штраф.

Відповідач зазначає також, що у відповідності до норм чинного законодавства скеровано рекомендованим листом за юридичною адресою позивача повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу.

Позивач жодним чином не спростовує виявлені порушення під час фактичної перевірки, від надання документів чи пояснень виявлені працівники відмовились.

Таким чином вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа пояснень щодо позову або відзиву до суду не подала.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 14 травня 2024 року.

10 жовтня 2024 року Західним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці отримано від Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці матеріали фактичної перевірки за №100550/26/15/07/ від 31 серпня 2024 року, проведеної Головним управлінням ДПС у м.Києві.

Із наданих матеріалів встановлено, що 22 серпня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві відповідно до направлень від 21 серпня 2024 року №18622/26-15-07-05-03, №18555/26-15-07-07-01, №18556/26-15-07-07-01 проведено фактичну перевірку, зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) ФОП ОСОБА_1 , за фактичною адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 .

В Акті (довідці) фактичної перевірки №100550/26/15/07/ від 31 серпня 2024 року вказано, що за виконанням трудової функції менеджера-адміністратора виявлено особу на ім`я ОСОБА_2 , який відмовився від надання особистих даних та додаткових пояснень. Зокрема, під час проведення контрольно-розрахункової операції з придбання адаптера «Baseus Super Si Pro Quick Charger QC3.0+PD3.0 30W USB+Type-C» вартістю 1099,00 гривень менеджер адміністратор на ім`я ОСОБА_2 здійснив продаж вказаного технічного засобу із використанням програмного реєстратора розрахункових операцій (далі ПРРО) та видав розрахунковий документ встановленої форми.

Крім того, на початку здійснення податкового заходу державного нагляду (контролю) менеджеру-адміністратору на ім`я Олексій посадовими особами контролюючого органу пред`явлено службові посвідчення, копії направлення та копію наказу №5633-п від 21 серпня 2024 року на проведення фактичної перевірки. Проте, із незрозумілих причин менеджер-адміністратор на ім`я ОСОБА_2 відмовився від отримання копії наказу про проведення фактичної перевірки №5633-п від 21 серпня 2024 року, а також від підписання направлень на перевірку від 21 серпня 2024 року № 18622/26- 15-07-05-03, № 18555/26-15-07-07-01, №18556/26-15-07-07-01, про що складено Акт відмови від підписання направлення та отримання копії наказу про проведення перевірки від 22 серпня 2024 року №7352/26-15-07-07-00-17.

Також менеджеру-адміністратору на ім`я ОСОБА_2 надано письмові запити про надання документів №1 та №2 від 22 серпня 2024 року з вимогою надати перелік документів у строк до 11 год. 00 хв. 26 серпня 2024 року, зокрема копії повідомлень в ДПС про прийняття на роботу працівників (касирів). Однак у встановлений у вищевказаних запитах строк перелічених документів менеджером адміністратором на ім`я Олексій пред`явлено не було.

З огляду на відмову від підписання Акта перевірки від 31 серпня 2024 року із відповідними додатками, посадовими особами ГУ ДПС у м.Києві складено Акт відмови від підписання матеріалів перевірки №010075 від 31 серпня 2024 року.

14 жовтня 2024 року відповідачем на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗХ/ЛВ/ ДПС-100550/26/15/07/ від 14 жовтня 2024 року, яким ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 14 листопада 2024 року.

За результатами розгляду матеріалів та Акту вказаної фактичної перевірки Головного управління ДПС у м. Києві за №100550/26/15/07/ від 31 серпня 2024 року відповідач прийняв рішення про застосування щодо ФОП ОСОБА_1 попередження №ЗХ/ЛВ/100550/26/15/07/-ТД/ДПС-ПР від 14 листопада 2024 року, про що останнього повідомлено листом №ЗХ/3.1/17676-24 від 15 листопада 2024 року.

Також, 10 жовтня 2024 року Західним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці отримано від Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці матеріали фактичної перевірки за № 101024/26/15/07/ від 03 вересня 2024 року, проведеної Головним управлінням ДПС у м.Києві.

За результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві у ФОП ОСОБА_1 за фактичним місцем здійснення господарської діяльності АДРЕСА_2 встановлено, що продавця-касира на ім`я ОСОБА_3 допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, про що складено Акт (довідку) фактичної перевірки №101024/26/15/07/ НОМЕР_1 від 04 вересня 2024 року.

Як вбачається зі змісту Акта від 03 вересня 2024 року, ФОП ОСОБА_1 використовує у своїй діяльності логотип « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що відображений на одязі, бейджиках працівників та в назві магазину. На момент проведення фактичної перевірки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зафіксовано факт виконання трудової функції здійснення контрольно-розрахункової операції зі споживачами, зокрема працівником податкового органу, продавцем ОСОБА_4 , яка була одягнена в чорну футболку з написом та логотипом « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та на шиї якої звисав бейдж із відображенням зазначеного логотипу та імені « ОСОБА_3 ». Продавцем на ім`я ОСОБА_3 перед початком податкової перевірки проведено розрахункову операцію з купівлі навушників EarPods with Lightning Connector (MMTN2) на загальну суму 799,00 гривень.

У розділі 2.2.19 Акта перевірки від 03 вересня 2024 року також вказано, що після пред`явлення контролюючим органом службових посвідчень, наказу №5738-п та направлень на проведення перевірки від 03 вересня 2024 року №19549/26-15-07-07-01, №19551/26-15-07-06-01, №19550/26-15-07-06-01 продавець ОСОБА_3 , яка й здійснювала трудову функцію продавця-касира, відмовилась підписати вручені працівниками Головного управління ДПС у м. Києві документи, надати будь-які документи, що підтверджують її особу, пояснення щодо виявлених обставин та покинула приміщення в невідомому напрямку. Також продавцю-касиру на ім`я ОСОБА_3 надано письмовий запит з вимогою надати перелік документів у строк до 16 год. 30 хв. 03 вересня 2024 року, зокрема трудові договори з працівниками (найманими особами). Однак у встановлений у вищевказаних запитах строк перелічених документів продавцем на ім`я ОСОБА_3 пред`явлено не було.

Відтак, у частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві 03 вересня 2024 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 використовує найману працю особи на ім`я ОСОБА_5 , яка виконувала трудові обов`язки продавця-касира, без укладення трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення контролюючого органу про прийняття працівника на роботу.

14 жовтня 2024 року відповідач скерував на адресу позивача рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗХ/ЛВ/ ДПС-101024/26/15/07/ від 14 жовтня 2024 року, яким ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 14 листопада 2024 року.

За результатами розгляду матеріалів та Акту вказаної фактичної перевірки Головного управління ДПС у м. Києві за №101024/26/15/07/ від 03 вересня 2024 року відповідач прийняв постанову від 14.11.2024 №3Х/ЛВ/101024/26/15/07/-ФС про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень.

Вказана постанова прийнята на підставі абзацу 3 частини другої статті 265 КЗпП України за вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини (фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), повторно протягом двох років з дня виявлення порушення.

Листом №ЗХ/3.1/17669-24 від 15 листопада 2024 року ФОП ОСОБА_1 повідомлено про направлення постанови №ЗХ/ЛВ/101024/26/15/07/-ФС від 14 листопада 2024 року та про можливість її оскарження.

Не погоджуючись із указаною постановою, уважаючи її протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі Положення № 96, тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 1 Положення № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За змістом підпунктів 6, 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює: державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 24 КЗпП України Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу;

6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

При укладенні трудового договору громадянин, який вперше приймається на роботу, має право подати вимогу про оформлення трудової книжки.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Абзацом першим постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

Згідно із частиною першою статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України встановлено відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 265 КЗпП України до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, за вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення застосовується штраф у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

За змістом частини четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначений у Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17 липня 2013 року.

Згідно з абзацом першим пункту 2 цього Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).

У свою чергу, згідно з абзацами третім - сьомим цього пункту штрафи накладаються на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

- акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

- акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

- акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Таким чином, абзац сьомий пункту 2 Порядку №509 передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

При цьому, Податковим кодексом України (далі ПК України) передбачено право контролюючого органу (органів ДПС) проводити фактичну перевірку дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Так, у пункті 80.6 статті 80 ПК України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо). Зважаючи на викладене, акт перевірки ДПС, її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 10.10.2024 відповідач отримав матеріали фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 від 31.08.2024 та від 03.09.2024. Повідомлення про отримання вказаних матеріалів та рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу були скеровані позивачу на його офіційну адресу рекомендованим поштовим відправленням 14.10.2024. Вказаними листами позивача повідомлено про розгляд справ 14.11.2024 та запропоновано подати заперечення та відповідні докази.

Таким чином відповідач належними чином повідомив позивача про розгляд його справ у відповідності до вимог Порядку № 509.

При цьому позивач на адресу відповідача заперечень не надсилав, як і доказів, які б спростували порушення законодавства про працю та зайнятість населення виявлені під час проведення фактичної перевірки. Також такі докази не долучались позивачем під час розгляду даної справи судом.

Отже, при розгляді справи про накладення адміністративного штрафу на підставі матеріалів фактичної перевірки ГУ ДПС у м. Києві від 31.08.2024 до позивача застосовано попередження, як це і передбачено абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України. Вказане попередження позивачем не оскаржувалось та є чинним на час розгляду справи. Доказів протилежного до суду не подано.

У зв`язку із вчиненням повторного порушення позивачем законодавства про працю та зайнятість населення, що відображене у Акті фактичної перевірки ГУ ДПС у м.Києві від 03.09.2024, відповідач правомірно застосував до позивача стягнення у вигляді штрафу у розмірі 240 000 грн.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач в даних спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи встановлені судом обставини справи, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 14.11.2024 №3Х/ЛВ/101024/26/15/07/-ФС, відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доказів, які б спростовували правомірність прийнятого відповідачем рішення суду не надано, що зумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна