Справа № 360/1786/25
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про поновлення строку звернення до суду

03 листопада 2025 року м. ДніпроСправа № 360/1786/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т. В., перевіривши матеріали позовної заяви адвоката Вознюка Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2025 до Луганського окружного адміністративного суду поштою надійшла позовна заява адвоката Вознюка Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , грошового забезпечення та додаткової винагороди у відповідності до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження лікування та військово-лікарської комісії з серпня 2024 року по 04 жовтня 2024 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду у відповідності до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження лікування та військово-лікарської комісії з серпня 2024 року по 04 жовтня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач проходив стаціонарне лікування в КНП КМЦРЗН м. Київ з 09.08.2024 по 16.08.2024, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4332/183. За результатом лікування рекомендовано пройти ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби.

Невідкладно молодший сержант ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримати направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби.

Позивачем 17.08.2024 отримано направлення. Після чого він негайно приступив до проходження військово-лікарської комісії.

Станом на 23 вересня 2024 року ОСОБА_1 проходив військово-лікарську комісію в НВМКЦ ГВКГ Міністерства оборони України на основі офіційно виданого направлення.

Про всі етапи перебування на лікуванні, направлення, проходження ВЛК, військовослужбовець повідомляв в установленому законом порядку командування військової частини в якій проходить службу. Командир повідомив, щоб позивач очікував проходження ВЛК та отримання його висновку в Києві, оскільки особовий склад на той час перебував в зоні ведення бойових дій, тому на декілька днів їхати до частини сенсу немає.

Проте, у вересні 2024 року йому повідомлено, що він знаходиться в статусі самовільно залишившого частину.

Зазначена інформація дає підстави вважати, що належним чином подані документи, які підтверджують перебування військовослужбовця на лікуванні враховані не були. Крім цього, необхідно зазначити, що військовослужбовець ОСОБА_1 постійно перебував на зв`язку із командуванням військової частини та жодних повідомлень про відкриття службового розслідування йому не надходило.

Висновок ВЛК отримано 21.10.2024, яким ОСОБА_1 визнано придатним до служби в підрозділах забезпечення, ТЦК та СП.

Ще до моменту отримання висновку ВЛК адвокатом Вознюком А. С. на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено документи, які підтверджують законність перебування ОСОБА_1 на лікуванні та проходженні військово-лікарської комісії.

Подано адвокатський запит, в порядку, передбаченому ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

26.09.2024 отримано відповідь, якою підтверджено відкриття службових розслідувань за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем та долученим медичних документів, доданих до адвокатського запиту до матеріалів службового розслідування.

Ще до отримання висновку ВЛК, військовослужбовець перебував за місцем постійної дислокації військової частини.

На час отримання висновку ВЛК військова частина знаходилась в зоні безпосереднього ведення бойових дій, тому у ОСОБА_1 були відсутні фізичні можливості прибути до військової частини за станом здоров`я, він знаходився за місцем постійної дислокації військової частини і очікував їх прибуття.

Одразу після прибуття, ОСОБА_1 подав рапорт і був зарахований в списки особового складу військової частини.

Впродовж всього часу він намагався отримати інформацію щодо перерахунку грошового забезпечення за період з серпня до жовтня 2024 року, проте отримував єдину відповідь - очікуй завершення службового розслідування, тоді повинно бути зрозуміло.

Службове розслідування закінчено тільки в лютому 2025 року, точна дата військовослужбовцю не відома. Акт службового розслідування та дисциплінарний наказ військовослужбовцю не вручався, йому лише було повідомлено, що вказаними актами прийнято рішення не нараховувати грошове забезпечення позивачу, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , з 17 серпня 2024 року по 04 вересня 2024 року та з 04 жовтня 2024 року по 28 грудня 2024 року на підставі пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Представник позивача зазначає, що ним неодноразово направлялись запити з метою отримання інформації щодо службового розслідування стосовно позивача як до військової частини НОМЕР_1 , так і до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 , а потім до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була передана на розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідь на скаргу представник позивача отримав лише 08.07.2025 після чого прийняв рішення звернутися з позовом до суду.

Оскільки позивачу акт службового розслідування та наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності для ознайомлення не вручався просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 11.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі та витребувано докази, також судом вирішено заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду розглянути після надходження відзиву на позов.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що оскільки позивач ставить питання про нарахування та виплату йому додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 № 168, за період із серпня 2024 по жовтень 2024 року, але до суду звернувся майже через рік із моменту, коли він дізнався, що йому не було сплачено додаткову грошову допомогу, то ним без достатньої правової підстави пропущено процесуальний строк для звернення до суду із адміністративним позовом.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду, дослідивши матеріали, додані до позову, суд дійшов до такого.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Згідно з частиною першою статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 120 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Водночас, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною другою ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У рішенні КАС ВС від 20.03.2024 у справі № 560/14349/23 зазначено, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Водночас суд зазначає, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 11.09.2025 відповідача зобов`язано надати суду копії матеріалів службових розслідувань з приводу порушення позивачем дисципліни у період з серпня 2024 року по 04 жовтня 2024 року та накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вказаний період з доказами ознайомлення з ними позивача.

Натомість з наданих представником відповідача доказів не вбачається, що позивач ознайомлений з наказом № 375 від 30.01.2025 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Також відповідачем не надано доказів того, що позивачу при виплаті грошового забезпечення за серпень жовтень 2025 року повідомлялось про складові грошового забезпечення.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що строк звернення до суду ОСОБА_1 з вказаним позовом не пропущений.

За наявних доказів у матеріалах справи, з метою дотримання принципу процесуальної справедливості, який вимагає, зокрема, надання гарантії права бути заслуханими усім особам, яких стосується результат провадження, а також дотримання принципу доступу до правосуддя, суд дійшов висновку про необхідність визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення.

Керуючись статтями 118, 122, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву про поновлення строків звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду.

Продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.В. Смішлива