Справа № 523/14588/25
Суддя: Боков О. М.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/141/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бокова О.М.,

за участі секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7, в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє Дубіна Олександр Анатолійович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Позовна заява мотивована тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №3015 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за те, що у м. Одеса, громадянин ОСОБА_1 в порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, в тому числі, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2023р. №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через адміністративних послуг центр надання або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Позивач вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП є незаконною з наступних підстав.

У порушення вимог ст. 283 КУпАП постанова не містить конкретний опис обставин, установлених під час розгляду справи, що стосується обов?язкову вимогу зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, то нормативні акти наведені у постанові суперечать фактичним обставинам. Так, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022р. №1487, звертає увагу суду, Постановою КМУ від 30.12.2022р. №1487 затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, де в частині 1 йдеться зовсім про інші норми, які не мають жодного відношення до обставин, які стосуються справи. Також, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині не уточнення протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У той же час, звертає увагу суду, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період створюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-1 КУпАП, а ніяк не ч. 3 ст. 201 КУПАП, яку ставиться за провину ОСОБА_1 .

Разом з тим, ОСОБА_1 неодноразово з`являвся у призначений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення даних та виконання інших обов`язків військовозобов`язаного та отримував нову повістку.

Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення 03.07.2025р., ОСОБА_1 було позбавлено можливостей користуватися послугами захисника, робити зауваження, давати пояснення у письмовій формі. ОСОБА_1 не випускали протягом 2-х діб з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , поки він не підпише зазначений протокол, копію якого йому навіть не вручили.

Також, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесені постанови, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 не взято до уваги історію хвороби ОСОБА_1 та наявні у нього епікрізи. ОСОБА_1 до 18 років був інвалідом дитинства, в подальшому з 2004 по 2006 роки мав 2 групу інвалідності за психічними захворюваннями. Так з 16.01.2025 по 11.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров?я» ОМР» з діагнозом: органічний розлад особистості, декомпенсація, з 14.12.2023р. по 06.01.2024р. перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров?я» ОМР» з діагнозом: органічний розлад особистості. Наслідки органічного ураження НС у вигляді органічного ураження ЦНС.

На підставі викладено, позивач не погоджується із зазначеною постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вважає себе невинним, постанову N? 3015 від 09.07.2025 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного позивач просить суд:

-скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП №3015 від 09.07.2025р., відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за фактом порушення правил військового обліку в особливий період припинити;

-стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_5 ЄДРПОУ НОМЕР_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

25.07.2025 року Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 13.08.2025 року вищевказану справу прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.09.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення заявлених вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 01 липня 2025 року о 23:09, під час відпрацювання мобілізаційних заходів у Пересипському районі м. Одеси, працівниками поліції, ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 під час відпрацювання мобілізаційних заходів у Пересипському районі м. Одеси, 01.07.2025 року о 23 год. 20 хв. під час перевірки документів та опитування позивача, виявлені порушення позивачем правил військового обліку в особливий період, зазначених у ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХII від 25.03.1992 року та у п.п. 8 п. 1 додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, позивач не повідомив органу, в якому він перебуває на військовому обліку, про зміну персональних даних, зокрема про сімейний стан, здобутий ОКР, стан здоров?я та ступень придатності до проходження військової служби, адресу електронної пошти, та інші дані, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів". Позивач не повідомив органу, в якому він перебуває на військовому обліку, про зміну персональних даних, які передбачені Законом у зв`язку з чим перебуває у розшуку з 17.06.2025 за зверненням N?E2502837 чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

01.07.2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності позивача, був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивача було проінформовано, що розгляд справи відбудеться об 11 годині 09 липня 2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 , про що у протоколі є особистий підпис позивача.

Підставою для ухвалення постанови, що оскаржується позивачем, став факт, що позивач порушив правила військового обліку в особливий період. Зміст викладеної фабули оскаржуваної постанови відображає диспозицію, викладену ч. 3 ст.210 КУпАП з посиланням на відповідні норми закону. Оскаржена позивачем постанова містить всі необхідні відомості, передбачені ст.280 КУПАП. При ухваленні постанови, що оскаржується, дотримано встановленої процедури, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача, і накладено штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті.

На думку представника відповідача, дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 були вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав заяву, згідно якої позов підтримав, просив суд його задовольнити з підстав викладених у ньому, розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності ОСОБА_4 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши відзив на позовну заяву, матеріали справи та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного..

Судом встановлено, що військовозобов?язаний ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 як військовозобов?язаний другої категорії загального військового обліку солдатів і сержантів запасу.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення № 3015 від 09.07.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн за ч.3 ст. 210 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 вчинив порушення правил військового обліку в особливий період, зазначених в п.п. 8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, не повідомив про зміну персональних даних, зокрема про сімейний стан, здобутий ОКР, стан здоров`я та ступінь придатності до проходження військової служби, адресу електронної пошти та інші дані, передбачені Законом, у зв`язку з чим перебуває у розшуку у справі про адміністративне правопорушення з 17.06.2025 року за зверненням № Е2502837.

Копію вказаної постанови було направлено ОСОБА_1 15.07.2025 року оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Вказане позивачем не оспорюється, згідно позовної заяви копію постанови він отримав поштою 17.07.2025 року.

Аналогічний зміст адміністративного правопорушення наведений у протоколі № 3015 від 01.07.2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП.

З відзивом на позовну заяву додано, в тому числі, облікову картку на ОСОБА_1 ; довідку про доставлення 01.07.2025 року (супроводження) громадянина ОСОБА_1 до ТЦК та СП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За приписами ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року № 3, ця Інструкція визначає процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно з п. 3 розділу 2 Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

П. 6 цього ж розділу Інструкції визначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 3 статті 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинені в особливий період.

Як вбачається з оспорюваної постанови, ОСОБА_1 визнано винним в порушенні правил військового обліку в особливий період, зазначених в п.п. 8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 та ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

Разом з тим, судом встановлено, що суть адміністративного правопорушення, викладена у оспорюваній постанові, не відповідає положенням нормативно-правового акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, зазначена в оспорюваній постанові Постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 затверджує Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, в якій у п. 1 визначає механізм організації та ведення військового обліку і взагалі не містить підпунктів.

При цьому, Правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, є додатком 2 до вищевказаного Порядку, про що в опорюваній постанові також не зазначено.

Крім того, як визначено ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Разом з тим, з оспорюваної постанови не вбачається, який саме пункт ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» порушив ОСОБА_1 .

Таким чином, формулювання обвинувачення ОСОБА_1 про не повідомлення про зміну своїх персональних даних не відповідає і диспозиції ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу».

Отже, викладене в постанові про адміністративні правопорушення № 3015 від 09.07.2025 року формулювання обвинувачення не відповідає суті правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Разом з тим, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення своїх персональних даних, про що свідчать отримані ним повістки на 27.03.2025 року, 29.04.2025 року, 29.05.2025 року та 29.06.2025 року.

Відповідно до п.п. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Даних про те, що у ОСОБА_1 відбулися зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, як вказано в оспорюваній постанові, і він не повідомив про такі зміни в семиденний строк - відповідачем не доведено, а судом не встановлено.

Крім того, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

Розглядаючи вимогу ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на свою користь витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. суд керується наступним.

Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 КАС України).

Як визначено ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

З договору № 17072508 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 17.07.2025 року та акту № 17072508 приймання-передачі наданих послуг від 21.07.2025 року вбачається, що позивач отримав від ТОВ «Центр правової допомоги» юридичні послуги у зв`язку зі зверненням до суду з вказаним позовом на загальну суму 10 000 грн.

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 серпня 2024 року по справі № 932/10156/21.

Суд вважає, що визначений розмір винагороди адвокату відповідає наведеним вище критеріям, а тому підлягає стягненню.

У силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмір 968,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 210-1 КУпАП, 73-77, 90, 205, 241-246, 251, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє Дубіна Олександр Анатолійович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за N? 3015 від 09.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 12.09.2025 року.

Суддя О.М.Боков