Справа № 360/2111/25
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

03 листопада 2025 року м. ДніпроСправа № 360/2111/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., перевіривши матеріали за адміністративним позовом адвоката Рижкова Анатолія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району, третя особа - військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Рижкова Анатолія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району (далі -відповідач, Сіверськодонецька МВА), третя особа - військова частина НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною дію Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області (), в особі його керівника, пов`язану із видачею розпорядження про призупинення трудових відносин із ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), з формулюванням «призупинення трудових обов`язків з позивачем» та відмовою у виплаті йому грошової компенсації за усі невикористані дні відпустки як прийнятому на військову службу за контрактом;

- зобов`язати відповідача видати належне розпорядження з формулюванням «про увільнення позивача» від роботи на період проходження ним служби за контрактом, нарахувати та сплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки (з розрахунку 33 дні відпустки), як прийнятому на військову службу за контрактом;

- стягнути з відповідача завдану позивачу грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 45595,11 гривень (сорок п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 11 коп.).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає підстав, зокрема, для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. […] фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За визначеннями частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7);

публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17).

Так, Велика Палата Верховного Суду (зокрема у справах № 1840/2727/18, №552/2232/18, № 816/1604/17 та інших) неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:

"До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.".

Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, у суду першої інстанції не має підстав не погодитися із запропонованим підходом.

Дослідженням змісту позовної заяви та доданих до позову документів судом встановлено, що позивач працює директором комплексної позашкільної навчально-виховної установи «Сєвєродонецького дитячо-юнацького комплексу «Юність» за контрактом, укладеним 23.01.2020.

Відповідно до частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. № 963 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 143) директор закладу позашкільної освіти відноситься до посад педагогічних працівників.

За приписами частини першої статті 23 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22 червня 2000 року № 1841-III трудові відносини в системі позашкільної освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, директор закладу позашкільної освіти не відноситься до публічної служби, а всі питання, що стосується його трудової діяльності як працівника закладу позашкільної освіти, в тому числі щодо контракту (як особливої форми трудового договору) регулюються виключно нормами законодавства України про працю, Законом України "Про освіту", Законом України «Про позашкільну освіту» та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, суттю спору є суто приватно-правові (трудові) відносини між сторонами, а саме невиплачена відповідачем грошова компенсація за всі невикористані позивачем дні щорічної відпустки та неправильне формулювання «призупинення трудових обов`язків з позивачем».

Суд наголошує, що відповідач, хоч і є суб`єктом владних повноважень, проте в цьому випадку він не здійснює відносно позивача публічно-владних управлінські функції, а виступає як роботодавець; правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються виключно трудових прав позивача.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відтак, позовна заява підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статями 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом адвоката Рижкова Анатолія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району, третя особа - військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися за захистом порушених прав в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

СуддяН.М. Басова