Справа № 120/12196/25
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 листопада 2025 р. Справа № 120/12196/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку або спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови КМУ від 11.02.2025 № 153;

- зобов`язати нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду у повному обсязі у розмірі 1 млн. грн на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови КМУ від 11.02.2025 № 153 на розрахунковий рахунок позивача.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує, що 25.11.2022 у віці 23 років він уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. З моменту укладення контракту і станом на дату набуття чинності постановою КМУ від 11.02.2025 № 153 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що під час проходження військової служби за контрактом він брав участь у бойових діях, внаслідок чого, отримав поранення (30.08.2024 та 11.11.2024), проте продовжив проходити службу.

Покликаючись на приписи абз. 2 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану", позивач стверджує, що має право на виплату одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 мільйона гривень, оскільки ним дотримані всі умови, передбачені цією Постановою для отримання такої винагороди, а саме: позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій у ході чого двічі отримував травми та поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, проходив військову службу станом на 13.02.2025 (дату набрання чинності Постановою № 153) та за час проходження військової служби до дисциплінарної та інших видів відповідальності не притягувався.

Водночас відповідач у листі від 28.05.2025 № 982/143/1074 відмовив у виплаті відповідної винагороди, через те, що станом на 24.02.2022 ОСОБА_1 вже перебував на строковій військовій службі та в подальшому уклав контракт про проходження військової служби.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою від 03.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

19.09.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення вимог заявленого позову та вказав про наступне.

Щодо наявності чи відсутності у позивача права на призначення та виплату одноразової грошового допомоги, передбаченої Постановою № 153, відповідач, посилаючись на роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 26.03.2025 № 220/13/19466, зазначив, що право на отримання винагороди мають особи рядового, сержантського і старшинського складу, які на момент набрання чинності цією Постановою були молодші 25 років та були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, тобто у період з 24.02.2022. Водночас військовослужбовцям, які станом на 24.02.2022 вже перебували на строковій військовій службі та в подальшому уклали контракт на проходження військової служби, тобто за таких умов, як у позивача, виплата одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн приписами Постанови № 153 не передбачена.

Водночас відповідач зазначає, що можливість проведення виплати винагороди категорії військовослужбовців, до якої відносився позивач, була запроваджена Кабінетом Міністрів України з 30.07.2025, тобто після фактичного звільнення позивача з військової служби.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу начальника з арсеналу авіаційних засобів ураження від 25.11.2025 № 39-РС (по особовому складу) ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом. У цьому ж наказі зазначено, що позивач у Збройних Силах України із 09.10.2020.

Згідно з наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 25.11.2022 № 327 (по стройовій частині) ОСОБА_1 з 25.11.2022 справи та посаду старшого стрільця взводу охорони батальйону охорони, прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наявні в матеріалах справи довідки Військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2024 № 1780/2658, від 23.12.2024 № 1780/3918 свідчать про отримання позивачем 30.08.2024 та 11.11.2024 поранень пов`язаних із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника бойових дій, про що свідчить видане посвідчення серії НОМЕР_3 від 31.10.2024 та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

У травні 2025 року позивач звернувся до командування В/ч НОМЕР_1 із рапортом про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах.

28.05.2025 В/ч НОМЕР_1 листом № 982/143/1074 відмовили ОСОБА_1 у виплаті винагороди у зв`язку із призовом позивача 09.10.2020 на строкову військову службу та проходженням строкової військової служби до укладення контракту. Також у листі-відмові відповідач зазначив, що військовослужбовцям, які станом на 24.02.2022 вже перебували на строковій військовій службі та в подальшому уклали контракт на проходження військової служби, виплата одноразової грошової винагороди не передбачена умовами Постанови № 153.

Згідно наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 04.07.2025 № 192, ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас наказом Начальника 3 арсеналу авіаційних засобів ураження від 03.07.2025 № 33-РС, з 04.07.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн на підставі Постанови № 153, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаюсь щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом частини 1, частини 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 14 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

За правилами частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

11.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", пунктом 2 якої затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (далі - Постанова № 153).

Пунктом 3 Постанови № 153, в редакції чинній станом на 08.04.2025, установлено, що учасникам експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.

Отже, із аналізу норм Постанови № 153, чинної станом на 08.04.2025, тобто станом на час проходження позивачем військової служби та станом на дату звернення до відповідача із відповідним рапортом, слідує, що особам рядового, сержантського і старшинського складу, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, зокрема, до Збройних Сил, проходять військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн.

У свою чергу, військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153, тобто станом на 13.02.2025, у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни винагорода виплачується в повному обсязі.

Таким чином, одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. грн виплачується військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які станом на 13.02.2025 були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років, проходять службу, брали безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців.

У разі поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, винагорода виплачується в повному обсязі у разі, якщо військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях строком менше шести місяців станом на 13.02.2025.

Варто зауважити, що така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.

Суд встановив, що ОСОБА_2 призваний 09.10.2020 на строкову військову службу в ЗС України.

25.11.2022 ОСОБА_2 (у віці до 25 років) прийнятий на військову службу за контрактом.

З 25.11.2022 проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 .

Наявні в матеріалах справи довідки Військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2024 № 1780/2658, від 23.12.2024 № 1780/3918 свідчать про отримання позивачем 30.08.2024 та 11.11.2024 поранень пов`язаних із захистом Батьківщини.

Зокрема відповідно до довідки В/ч НОМЕР_1 НОМЕР_2 від 10.09.2024 № 1780/2658 30.08.2024 позивач під час виконання бойового чергування в районі АДРЕСА_1 внаслідок удару ворожого FVP дрону отримав травму. Поранення настало під час виконання обов`язків військової служби, у бойовій обстановці. Пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до довідки В/ч НОМЕР_1 НОМЕР_2 від 23.12.2024 № 1780/3918 11.11.2024 позивач під час виконання бойового завдання в районі н.п. Рівнопіль, Донецької області внаслідок ворожого мінометного обстрілу та удару FVP дрону отримав поранення. Поранення настало під час виконання обов`язків військової служби, у бойовій обстановці. Пов`язане із захистом Батьківщини.

Посвідченням серії НОМЕР_3 від 31.10.2024 підтверджується наявність у ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Таким чином, суд встановив, що станом на 13.02.2025 військовослужбовець ОСОБА_1 у 2024 році брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців та 30.08.2024 і 11.11.2024 отримав травму та поранення.

Беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що позивачем дотримані визначені Постановою № 153 умови для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, оскільки: 1) станом на 13.02.2025 ОСОБА_1 прийнятий на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років; 2) проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 ; 3) брав безпосередню участь у бойових діях сукупно менше шести місяців; 4) не притягнутий до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення.

Відтак, за наслідками розгляду цієї справи суд дійшов висновку про протиправність дій В/ч НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн.

Більше того, посилання відповідача на роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 26.03.2025 № 220/13/19466, як на підставу для відмови у задоволенні вимог цього позову, суд оцінює критично та відхиляє такі аргументи, оскільки згадані вище роз`яснення не є актом нормативно-правового характеру, та не є обов`язковими для врахування судом.

Водночас, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 № 942 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153", яка набула чинності 07.08.2025, внесені зміни до Постанови № 153, зокрема, пункт 4 доповнений абзацами такого змісту:

"виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:

були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу".

Зважаючи на внесені Постановою № 942 зміни до Постанови № 153, суд зауважує, що законодавець у такий спосіб усунув прогалини цього нормативного акту щодо права на виплату одноразової грошової винагороди у разі укладення контракту військовослужбовцями, які проходили строкову військову службу.

Позаяк, інше тлумачення приписів Постанови № 153, на переконання суду, не відповідало б меті прийняття Постанови № 153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та мало б ознаки дискримінації.

Тому суд критично оцінює доводи відповідача про відмову у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн з тих підстав, що позивач до укладання контракту проходив строкову військову службу.

Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях. Збройні Сили України виконують важливі завдання щодо захисту Держави, її суверенітету та територіальної цілісності під час воєнного стану.

Тому питання соціального захисту військовослужбовців, на переконання суду, на сьогодні є особливо важливими та потребують ефективного судового захисту.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак, оцінюючи доводи позивача про порушення його прав бездіяльністю відповідача у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн відповідно до пункту 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 № 153, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11.02.2025 № 153 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог у спосіб про який просить позивач, зокрема щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплати одноразову грошову винагороду на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , як передчасних, оскільки нарахування та виплата такої винагороди здійснюватиметься відповідачем лише після набрання законної сили цим судовим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11.02.2025 № 153.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11.02.2025 № 153.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03.11.2025.

Суддя Томчук Андрій Валерійович