Справа № 347/735/25
Суддя: КРИЛЮК М. І.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/735/25
Провадження № 2-а/347/11/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 м. Косів

Косівський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

Головуючої судді: Крилюк М.І.,

Секретаря Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правоопрушення , -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правоопрушення мотивуюч тим, що 27 січня 2025 року на його адресу за місцем проживання надійшов рекомендований лист із ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому знаходилась Постанова № 423 від 20 січня 2025 року, в якій зазначено, що він 07.02.2024 р. отримав повістку № 1855, про необхідність з`явитися 09.02.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних військового обліку, проходження військово-лікарської комісії. 09.02.2024 р. гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини неприбуття не повідомляв. Своїми діями військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив правопорушення передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП, а саме проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, проходження ВЛК і вчинив порушення правил військового обліку, а саме порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 2 ч. 1 дод. 2 до постанови КМУ N9 1487 від 30.12.2022 р. Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Правопорушення вчинене в особливий період (воєнний стан).

Постановою прийнятою начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 за №423 від 20.01.2025 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП із накладенням штрафу в сумі 17 000 грн.

Позивач вважає таку постанову протиправною і такою що підлягає скасуванню оскільки жожних повідомлень чи листів із ІНФОРМАЦІЯ_2 він взагалі не отримував, від явки до районного територіального центру комплексування він не ухилявся а про розгляд щодо нього справи про адмінправопорушення взагалі не знав.

А ні протокол про адміністративне правопорушення а ні оскаржувана постанова йому вручена не була. Окрім того з 20 по 28 січня 2025 року він перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні. Фактично він не відмовлявся пройти ВЛК 16.01.2025 року а навпаки повідомив відповідача, що являється інвалідом III гр. і продовжує лікування та пройде ВЛК.

Вважає, що постанову №423 від 20.01.2025 року прийняту щодо нього протиправною і такою що підлягає скасуванню із наведених в позовній заяві підстав.

Позивач в судове засідання не розгляд справи не з`явився , подав клопотання про розгляд справи без його участі. Вимоги позову підтримує та просить задоволити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, відзиву на позовну заяву не подавав, причина неявки суду не відома.

Відповідно положень ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку:

За умовами ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно протоколу № 362 про адміністративне правопорушення від 16.01.2025 р. військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , під час дії в Україні особливого періоду, а саме 07.02.2024 р. отримав повістку № 1855, про необхідність з`явитися 09.02.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних військового обліку, проходження військово-лікарської комісії. 09.02.2024 р. гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини неприбуття не повідомляв. По даному факту, старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 складено рапорт № 998 від 14.02.2024 р. За результатами розгляду рапорту, 15.02.2024 р. надіслано звернення за вих. № 1114 до Косівського РВП ГУНП щодо доставлення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210 КУпАП до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративні правопорушення. 16.01.2025 р. військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для вирішення питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Вчинене ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення слід вважати триваючим, з 09.02.2024 р. по сьогоднішній день він так і не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будь-яких документів, які б підтверджували причини неприбуття по повістці № 1855, ОСОБА_1 під час складання протоколу не надав та в поясненнях до протоколу не зазначив. Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу ОСОБА_1 надавати відмовився, від підписання протоколу відмовився та від отримання протоколу № 362 також відмовився. Протокол N9362 від 16.01.2025 р. складено в присутності 2-х свідків, які засвідчила дану відмову.

Своїми діями військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив правопорушення передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП, а саме проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, проходження ВЛК і вчинив порушення правил військового обліку, а саме порушив вимоги абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 2 ч. 1 дод. 2 до постанови КМУ N9 1487 від 30.12.2022 р. Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Правопорушення вчинене в особливий період (воєнний стан).

Згідно з оскаржуваною позивачем постановою в справі про адміністративне правопорушення №423 від 20.01.2025 року прийнятою начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 позивача в цій справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП із накладенням штрафу в сумі 17 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач вказує, що будь-яких повідомлень (повісток) про необхідність з`явитися до ТЦК він не отримував та не розписувався за отримання таких, окрім того він у вказаний період перебував на стаціонарному лікуванні так як являється особою з інвалідністю ІІІ групи .

Позивач до матеріалів справи долучив Довідку КНП «Кутська міська лікарня» Косівського району за № 45 від 04.02.2025 року якою стверджено, що ОСОБА_1 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 20.01.2025 року по 28.01.2025 року.

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серією 12ААГ №474597 від 20.09.2023 року стверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 дата (повторного) огляду - 20.09.2023 року встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.10.2025 року .

Факт наявності в позивача в справі ІІІ групи інвалідності підтверджено також і долученою до справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 .

В свою чергу відповідачем на підтвердження направлення чи вручення повістки ОСОБА_1 не долучено до матерілів справи жодних доказів, а відтак вказаний факт не може ґрунтуватись на припущеннях .

Встановлено, що між сторонами виник спір відносно підставності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зіст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У свою чергу, згідно із п. 1ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 1-3ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено з протоколу №362 про адміністративне правопорушення від 16.01.2025 року позивачу поставлено у провину те, що він під час дії в Україні особливого періоду, а саме 07.02.2024 р. отримав повістку № 1855, про необхідність з`явитися 09.02.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних військового обліку, проходження військово-лікарської комісії. 09.02.2024 р. гр. та до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини неприбуття не повідомляв, чим порушив ст. 22 Закону України "Про мобілізаціну підготовку та мобілізацію", п. 2 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, та вчинив правопорушення, передбаченен ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 установив, що він порушив ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Разом із тим суд звертає увагу, що відповідачем помилково кваліфіковано дії позивача за ч.2 ст.210 КУпАП, відповідальність за яку передбачено за повторне порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яка не підлягала застосуванню та суперечить обставинами викладеним в постанові.

Фактично відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП,порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно із ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України.

Як слідує з протоколу та оскаржуваної постанови, суть поставленого у провину позивачу правопорушення фактично зводиться до його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча відомостей про вручення позивачу повістки не долучено, окрім того позивач у вказаний період перебував на стаціонарному лікуванні.

Пунктом 2 Правил військового обліку, затверджних постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, порушення якого також поставлено у провину позивача визначено, що якщо за будь-яких обставин повістка районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надійшла, громадяни призовного віку прибувають до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову на базову військову службу, визначеного указом Президента України.

Проте суд звертає увагу на те, що вказана норма визначає порядок дій в тому разі, коли за будь-яких обставин повістка не надійшла, в даній ж справі позивачу поставлено у провину неприбуття на повістку, хоча таку йому не було вручено фактично, та доказів про вручення повістки до матеріалів справи відповідачем не надано.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі- Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Згідно з пунктом 30-1 Порядку № 560, кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду.

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Пунктом 30-3 Порядку № 560 визначено, що у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

Згідно із п. 41 Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 було отримано 07.02.2024 року однак підтверджуючих вказаний факт відомостей відповідачем суду не надано.

Дану обставину позивач заперечує, натомість на спростування таких заперечень відповідач не надав жодного доказу, хоча в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням вказаного вище, суд враховує, що оскільки відомлостей про вручення (направлення) ОСОБА_1 повістки не надано слід вважати, що останній не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ним не було порушено ст. 22 Закону України "Про мобілізаціну підготовку та мобілізацію", п. 2 Правил військового обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорущення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

Скасувати постанову прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 за №423 від 20.01.2025 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП із накладенням штрафу в сумі 17 000 грн, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя М.І.Крилюк