Справа № 946/1382/25
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/1382/25
Провадження № 2-а/946/76/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області, управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4109612 від 19.02.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, яким просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4109612 від 19.02.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і провадження по справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.02.2025 року позивач рухалася на автомобілі марки Jeep Compass, державний номер НОМЕР_1 по просп. Незалежності (біля Ізмаїльського агротехнічного фахового коледжу, просп. Незалежності, 81), кут просп.Миру, в м. Ізмаїл, Одеської області. Під`їжджаючи до кута просп. Миру, на світлофорі горів зелений мигаючий колір, позивач стверджує що проїхала перехрестя на дозволений миготливий зелений сигнал світлофора і ніяких правил дорожнього руху не порушувала. Однак, після проїзду даного перехрестя була зупинена екіпажем патрульної поліції поліцейським роти з обслуговування в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Турбовим Ігорем Яковичем, позивачу було повідомлено про те, що вона вчинила порушення вимог п.8.7.3 ґ ПДР України, а саме проїхала перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора.

З такими твердженнями поліцейського позивач не погоджується, оскільки вимог ПДР України не порушувала та належних і допустимих доказів зворотного їй представлено не було. Постановою серії ЕНА №4109612 від 19.02.2025 року поліцейським роти з обслуговування в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Турбовим І.Я. було визнано позивача винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.Вважає, що постанова серії ЕНА № № 4109612 від 19.02.2025 винесена необґрунтовано та безпідставно, а тому вона має бути скасована.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудного відеореєстратора поліцейського №470107, яким в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, зважаючи на безпідставність доводів позивача.

Представник відповідача відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 19.02.2025 року поліцейським роти з обслуговування м.Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Турабовим Ігорем Яковичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА №4109612 від 19.02.2025 року та притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4109612 від 19.02.2025 року вбачається, що 19.02.2025 року о 20 годині 53 хвилин в м. Ізмаїл, просп. Незалежності (Суворова) кут просп. Миру, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Jeep Compass, реєстраційний номер НОМЕР_1 проїхала перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора чим порушила п. 8.7.3. ґ Правил дорожнього руху України порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє і попереджає про наступну зміну сигналів, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно доп. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зп. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7 ПДР передбачено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Згідно п.8.7.3. ПДР передбачено, що сигнал світлофора жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Проте, відповідачем в даному випадку не надано належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, підставою для накладення штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі № 357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23.10.2019 року.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем надано до матеріалів справи DVD-диск з відеозаписом, здійсненими на службовий відеореєстратор службового авто та нагрудний відеореєстратор поліцейського №470107, на яких відображено проїзд автомобілем позивача перехрестя та частково процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З відеозапису (файл Відео 2025-03-05 о 11.00.57_98e4bf12.mp4) вбачається, що позивач рухалася по просп. Незалежності, а працівники поліції у службовому автомобілі знаходилися по просп. Миру. Відеозапис відеореєстратором з службового автомобіля поліції здійснювався з перехрестя майже перпендикулярно вулиці по якій рухався позивач.

На даному технічному записі, який міститься в матеріалах справи, лише вбачається місце, де розташований світлофор, призначений для позивача, і вигляд його задньої частини, та не видно його розсіювачів (світлофільтрів), і взагалі не вбачається, який колір світлофора був позивачу на момент його виїзду на перехрестя і переїзду ним через перехрестя.

Запис з нагрудного відеореєстратора поліцейського №470107 містить лише фіксацію спілкування поліцейських з позивачем та хід провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вказаними відеозаписами з відеореєстратора зі службового автомобіля та нагрудного відеореєстратора поліцейського №470107 не відображено, що автомобіль позивача марки «Jeep Compass, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на жовтий сигнал світлофора.

Інших доказів фіксації правопорушення ПДР, вчиненого позивачем, відповідачем не надано.

Щодо посилань представника відповідача на циклограму світлофорного регулювання, надану відповідачем на підтвердження циклічності роботи світлофорного об`єкту, який регулює черговість проїзду автомобілів на перехресті проспекту Незалежності кут проспекту Миру(біля Ізмаїльського агротехнічного фахового коледжу проспект Незалежності, 81) в м. Ізмаїл, яка затверджена виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 11.09.2014 року, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 14 Правил утримання технічних засобів регулювання дорожнього руху вулично-дорожньої мережі населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 08.11.2017 № 296, перевірка циклу роботи світлофорів на відповідність заданим режимам роботи проводиться один раз на місяць або за зверненням учасників дорожнього руху.

З часу затвердження у 2014 році наданої відповідачем циклограми світлофорного об`єкта до 19.02.2025 року пройшов тривалий час.

При цьому, у вказаній циклограмі не зазначено, станом на яку дату дана інформація була актуальна і чи не вносились зміни в роботу світлофорного об`єкта.

Таким чином, сама по собі циклограма світлофорного об`єкта, яка затверджена у вересні 2014 року, без надання до неї доказів проведення передбаченої законодавством перевірки циклу роботи світлофорів на відповідність заданим режимам роботи не більше ніж за місяць до 19.02.2025 року, не може бути достатнім доказом, на основі якого можливо було б встановити, зокрема колір сигналу світлофора.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 року, справа №591/3229/25.

З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги циклограму світлофорного регулювання, надану відповідачем на підтвердження циклічності роботи світлофорного об`єкту, який регулює черговість проїзду автомобілів на перехресті проспекту Незалежності кут проспекту Миру (біля Ізмаїльського агротехнічного фахового коледжу проспект Незалежності, 81) в м. Ізмаїл, яка затверджена виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 11.09.2014 року, як доказ підтвердження вчинення позивачем вказаного в оскаржуваній постанові правопорушення.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не враховано об`єктивні обставин по справі.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В свою чергу, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Іншим доводам та запереченням учасників справи суд оцінки не надає, оскільки вони не впливають на висновки суду.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин справи, суд констатує, що відповідачем не доведена правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не було надано достатніх доказів, які могли би підтвердити правомірність оскаржуваної позивачем постанови, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4109612 від 19.02.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 90, 139, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області від 08.12.2015 року, РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до відділу організації несення служби в м. Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Телеграфна, б. 72), управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, б. 5) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № № 4109612 від 19.02.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП і провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 жовтня 2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус