Справа № 363/4438/25
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/4438/25 Суддя (судді) першої інстанції: Баличева М.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Кобаль М.І.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі: Красновій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2025 року ОСОБА_1 , через «Електронний суд», звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням уточнень позовної заяви від 05 серпня 2025 року, просив скасувати постанову №772 від 07 травня 2025 року, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) про: притягнення його до адміністративної відповідальності; закриття справ про адміністративне правопорушення; стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань усіх понесених ним судових витрат.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову №772 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 07 травня 2025 року, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - скасовано і надіслано справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що з незалежних ані від позивача, ані від відповідача причин, повістка №2699004, яка була направлена відповідачем через АТ «Укрпошта» про необхідність прибуття позивача ОСОБА_1 на 10 березня 2025 року о 14 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних не була отримана позивачем. Беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача і скасування рішення суб`єкта владних повноважень та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Не погоджуючись з рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року, ОСОБА_1 через "Електронний суд" 19 вересня 2025 року подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині надіслання справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти в цій частині нове рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 зазначає, що відсутність події та складу адміністративного правопорушення, встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, має тягнути за собою скасування оспорюваної постанови відповідача №772 від 07 травня 2025 року та закриття справи про адміністративне правопорушення. Апелянт вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, а також порушив норми процесуального права, що має потягнути за собою скасування судового рішення суду першої інстанції в частині надіслання справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалення нового рішення в цій частині.

Відповідач правом надання відзиву не скористався.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини другої статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

За змістом частини п`ятої статті 286 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

Частиною першою статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до статті 235 КУпАП, військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, , про неявку на виклик у військовий комісаріат, (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У розумінні статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом першої інстанції і це не спірним, в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач порушив приписи частини третьої статті 210-1 КУпАП.

Згідно статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.

Суб`єктивна сторона - це внутрішня сторона проступку, психічний стан суб`єкта проступку, що характеризує його волю, яка виявляється в протиправній дії, його ставлення до дії, яку він вчинив.

Ознаками суб`єктивної сторони проступку є вина, мотив і мета правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Крім діяння, ознаками об`єктивної сторони правопорушення є місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя здійснення діяння.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, посилання на докази, якими він керувався при ухваленні відповідного рішення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 районні (міські) ІНФОРМАЦІЯ_6 організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_6, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_6 для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі по тексту - Порядок №560) за викликом районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_6 (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (ІНФОРМАЦІЯ_6), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно із пунктами 40-41 Порядку №560, під час вручення повістки здійснюється фото-і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото-та відеофіксації представником ІНФОРМАЦІЯ_6 або поліцейським.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_6 або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ІНФОРМАЦІЯ_6 під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ІНФОРМАЦІЯ_6 іншої адреси місця проживання.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 є документами від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 25 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» була направлена повістка №2699004 (сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів) за зареєстрованим місцем проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1 .

В підтвердження повідомлення позивача ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 10 березня 2025 року о 14 год 00 хв для уточнення даних, відповідачем до суду першої інстанції було подано копію конверта з повісткою, який повернувся до відправника з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». На поштовому конверті міститься відтиск дати - 01 квітня 2025 року.

Однак, докази повідомлення позивача ОСОБА_1 за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ІНФОРМАЦІЯ_6» в матеріалах справи відсутні.

Більш того, з витягу з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження трекінг-номеру про вручення відправлення вбачається, що поштове направлення надійшло до відділення поштового зв`язку 04 березня 2025 року, а вже 01 квітня 2025 року поштове направлення повернуто відправнику із відміткою «Відсутність адресата за вказаною адресою». Оскільки з даного відстеження не вбачається дати, коли саме позивачу ОСОБА_1 намагалися вручити вищезазначену повістку №2699004, суд першої інстанції дійшов висновку про не можливість встановити чи не сплинув встановлений Правилами надання послуг поштового зв`язку термін, що дозволяє повернути поштове відправлення з відміткою «Відсутність адресата за вказаною адресою» (3 робочі дні).

Отже, поштовим відділенням не дотримано Правил надання послуг поштового зв`язку, а ця обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Все вищенаведене у своїй сукупності підтверджує відсутність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Щодо рішення суду першої інстанції про направлення справи для нового розгляду ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зазначити, що воно в цій частині суперечить вимогам чинного законодавства та не ґрунтується на передбачених законом підставах.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 286 КАС України, місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Водночас зміст та межі застосування такої процесуальної дії конкретизовані у статті 293 КУпАП, яка прямо передбачає, що справа може бути направлена на новий розгляд лише у разі, якщо її було розглянуто неуповноваженим органом (посадовою особою).

З огляду на наведене, зміст зазначених норм права свідчить про те, що направлення справи на новий розгляд є процесуально допустимим виключно у випадку, коли встановлено, що її було розглянуто органом або посадовою особою, не наділеними відповідною компетенцією. Усі інші ситуації, пов`язані не з питанням повноважності/компетенції, а з порушенням процедури розгляду, не передбачають можливості повторного провадження, а тягнуть за собою скасування постанови як неправомірної без її подальшого розгляду по суті.

У даній справі начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 був належним суб`єктом владних повноважень, уповноваженим на винесення постанови про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Встановлені судом процесуальні порушення стосуються, передусім, порядку розгляду справи, зокрема можливого недотримання вимог статей 268 та 279 КУпАП, і не свідчать про відсутність у посадової особи компетенції на винесення спірної постанови №772 від 07 травня 2025 року.

Отже, наявність істотних процесуальних порушень під час розгляду справи не створює правових підстав для направлення справи на новий розгляд, а передбачає скасування постанови без повторного розгляду.

Тлумачення пункту 2 частини третьої статті 286 КАС України та статті 293 КУпАП у системному зв`язку із загальними принципами адміністративного провадження виключає можливість повторного притягнення особи до відповідальності після скасування постанови, винесеної компетентним органом, якщо таке скасування зумовлено процесуальними порушеннями, а не помилкою у визначенні суб`єкта розгляду.

Таким чином, направлення справи на новий розгляд у цій справі є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 284 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення або неможливості притягнення особи до відповідальності у зв`язку з істотним порушенням процедури, яке унеможливлює встановлення вини у законний спосіб.

За таких обставин, з урахуванням положень статті 286 КАС України, у разі скасування рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного уповноваженим органом, але з порушенням процедури, суд повинен закрити справу про адміністративне правопорушення, не допускаючи її повторного розгляду.

Таким чином, зважаючи на порушення процедури розгляду справи, постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

За наведених обставин та з огляду на положення статті 317 КАС України, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні в частині направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 з ухваленням у цій частині нового рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення. В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року по справі №363/4438/25 - залишити без змін.

Керуючись статтями 229, 309, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року в частині направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року по справі №363/4438/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак