Справа № 240/16255/25
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/16255/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із позовом до Волинської митниці, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 від 24.04.2025 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001107 від 24.04.2025 винесені Волинською митницею.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем, з метою імпорту товару на територію України подано до Житомирської митниці декларації для митного оформлення імпорту обладнання та комплектуючих. На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору, разом з митною декларацією, декларант надав митниці необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Однак, митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 від 24.04.2025 на підставі інформації, наявної в митному органі. Вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості товару є безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 25.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

10.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Аргументуючи свої заперечення зазначає, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та містять розбіжності, а тому у митного органу виник сумнів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості товару. З урахуванням викладеного вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA205140/2025/000164/2 від 24.04.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому обставини для їх скасування відсутні.

11.07.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача подано відповідь на відзив.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду 01-99-в від 11 вересня 2025 року головуюча суддя Попова Оксана Гнатівна у період з 02 жовтня по 13 жовтня 2025 року перебувала у щорічній відпустці.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 12.02.2025 між Dirk Horstmann (Нічеччина) (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) (покупець) укладено контракт №2025/007, згідно якого предметом є визначений товар із найменуванням, зазначеним у специфікації. Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення покупця. Кожне замовлення укладається у формі специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту. У кожній специфікації сторони погоджують конкретний перелік товару та інші умови.

Валютою розрахунків - євро. Загальна вартість товару, що буде поставлятись по цьому контракту, становить суму всіх специфікацій до даного договору.

Оплата товару повинна бути здійснена на умовах попередньої оплати. Умови оплати узгоджуються в специфікації на кожну окрему поставку.

Відповідно до специфікації від 11.04.2025 за №4 до контракту №2025/007 від 12.02.2025 встановлено, що сторони погодили поставку товару: б/в трактор John Deere 8370R; серійний номер - 1RW8370RHJS131967; рік виробництва - 2018; кількість - 1; загальна вага - 17000 кг; ціна за одиницю, EUR - 120 000,00; загальна вартість, EUR - 120 000,00. Умови поставки - FCA 06193 Wettin-Lobejun. Ціни включають вартість навантаження та всі митні формальності необхідні для вивозу товару. Умови оплати - попередня оплата. Термін поставки товару в Україну - 50 днів з моменту попередньої оплати.

З метою декларування вказаного товару позивач подав до Волинської митниці митну декларацію №25UA88U4 від 24.04.2025

Разом з вказаною митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, позивачем було надано:

- рахунок-фактура (інвойс) №VR00218575 від 23.04.2025;

- автотранспортна накладна б.н від 16.04.2025;

- декларація про походження товару VR00218575 від 23.04.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиторських послуг TR2500068 від 21.04.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №24042025-2 від 24.04.2025;

- зовнішньоекономічний контракт №2025/007 від 12.02.2025;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №4 від 11.04.2025;

- заявка на перевезення №67 від 15.04.2025;

- контракт №2024/032 про надання транспортно-експедиторських послуг з організації перевезень вантажів у міжнародному сполученні від 27.03.2024;

- копія митної декларації країни відправлення №25DE29B3 від 17.04.2025;

- митна декларація, за якою було відмовлено у виписку товарів №25UA88U4 від 24.04.2025.

Однак, 24.04.2025 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач, не погоджуючись із такими рішеннями, вважаючи зазначені рішення про коригування митної вартості протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України).

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця /частина п`ята статті 58 Митного кодексу України.

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень митного органу про відмову у митному оформленні товарів та коригування митної вартості товарів.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Виходячи із системного аналізу наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Судом встановлено, що 12.02.2025 між Dirk Horstmann (Нічеччина) (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) (покупець) укладено контракт №2025/007, згідно якого предметом є визначений товар із найменуванням, зазначеним у специфікації. Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення покупця. Кожне замовлення укладається у формі специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту. У кожній специфікації сторони погоджують конкретний перелік товару та інші умови.

Валютою розрахунків - євро. Загальна вартість товару, що буде поставлятись по цьому контракту, становить суму всіх специфікацій до даного договору.

Оплата товару повинна бути здійснена на умовах попередньої оплати. Умови оплати узгоджуються в специфікації на кожну окрему поставку.

Відповідно до специфікації від 11.04.2025 за №4 до контракту №2025/007 від 12.02.2025 встановлено, що сторони погодили поставку товару: б/в трактор John Deere 8370R; серійний номер - 1RW8370RHJS131967; рік виробництва - 2018; кількість - 1; загальна вага - 17000 кг; ціна за одиницю, EUR - 120 000,00; загальна вартість, EUR - 120 000,00. Умови поставки - FCA 06193 Wettin-Lobejun. Ціни включають вартість навантаження та всі митні формальності необхідні для вивозу товару. Умови оплати - попередня оплата. Термін поставки товару в Україну - 50 днів з моменту попередньої оплати.

З метою декларування вказаного товару позивач подав до Волинської митниці митну декларацію №25UA88U4 від 24.04.2025.

Однак, 24.04.2025 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В пункті 33 рішення про коригування митної вартості товарів викладені обставини та джерела інформації, якими користувались митні органи для визначення митної вартості товарів.

Так, за змістом оскаржуваного рішення встановлено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

- відповідно гр. 9 заявки на перевезення від 15.04.2025 за №67 вартість розвантажувально-навантажувальних робіт входить у вартість фрахту, що суперечить інформації, вказаній в довідці про транспортні витрати від 24.04.2025 за №24042025-2 «навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість товару». Інформації щодо сум вищезазначених витрат та суб`єктів надання таких витрат декларантом не надано. Дані витрати відсутні в гр. 21 ДМВ, що свідчить про їх не включення до митної вартості товару;

- відповідно довідки про транспортні витрати від 24.04.2025 за №24042025-2 витрати в сумі 750 євро понесені ОСОБА_1 , проте документів для підтвердження числового розрахунку витрат не подано до митного оформлення. Також відсутня інформація щодо статей понесених витрат, калькуляції витрат та/або чеків чи квитанцій, що підтверджують вартість транспортування від місця завантаження до місця розвантаження товару;

- у копії митної декларації країни відправлення від 17.04.2025 за №25DE2983 не заповнені усі графи (в т.ч. вартісні показники), що може свідчити про недостатності інформації, зазначеної в такій митній декларації;

- відповідно специфікації від 11.04.2025 за №4 умови поставки зазначені «попередня оплата», проте банківських платіжних документів, що стосуються товару не подано до митного оформлення.

- декларантом на вимогу митниці надано: платіжну інструкцію від 15.04.2025 за №687; платіжну інструкцію від 11.04.2025 за №684; копію митної декларації країни відправлення; калькуляцію транспортних витрат від 24.04.2025 за №24042025-2/1; лист від 24.04.2025 за №2404-3 щодо поданих документів. Переліку запитуваних митницею документів не надано. Листом від 24.04.2025 за №2404-04 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.

- відповідно калькуляції від 24.04.2025 за №24042025-2/1 зазначені витрати на транспортування, проте чеків/квитанцій або інших документів для підтвердження числового розрахунку понесених витрат не надано. Інформації щодо суб`єктів надання та сум навантажувально-розвантажувальних робіт декларантом не надано.

- відповідно п. 3.1 договору (контракту) від 27.03.2024 за №2024/032 за кожним фактом виконання виконавцем доручення замовника відповідно до умов заявки сторони підписуються двохсторонній акт передачі-приймання наданих послуг, однак Акт не подано до митного оформлення.

- в гр. 99 06 копії митної декларації країни відправлення від 17.04.2025 за №25DE293 вартість товару зазначена в сумі 120500, що суперечить вартості, вказаній в рахунку-фактурі від 23.04.2025 №VR00218575 - 120000 євро.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: рахунок-фактура (інвойс) №VR00218575 від 23.04.2025; автотранспортна накладна б.н від 16.04.2025; декларація про походження товару VR00218575 від 23.04.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиторських послуг TR2500068 від 21.04.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №24042025-2 від 24.04.2025; зовнішньоекономічний контракт №2025/007 від 12.02.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №4 від 11.04.2025; заявка на перевезення №67 від 15.04.2025; контракт №2024/032 про надання транспортно-експедиторських послуг з організації перевезень вантажів у міжнародному сполученні від 27.03.2024; копія митної декларації країни відправлення №25DE29B3 від 17.04.2025; митна декларація, за якою було відмовлено у виписку товарів №25UA88U4 від 24.04.2025.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Зокрема, договірна ціна поставленої партії чітко вказана в специфікації №4 від 11.04.2025 до контракту №2025/007 від 12.02.2025 та комерційному інвойсі №VR00218575 від 23.04.2025 та додатково підтверджується наданими платіжними інструкціями. Всі числові дані, зазначені в цих документах, повністю підлягають обчисленню і прийняті митним органом щодо інших товарів, які декларувалися.

Проте, відповідач, відповідно до аргументів рішення про коригування митної вартості, акцентує увагу на порівнянні митної вартості задекларованого товару у автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» з ймовірними дорожчими варіантами, а не на будь-яких недоліках в документах.

Стосовно зауважень відповідача у оскаржуваному рішенні про те, що в гр. 9 заявки на перевезення від 15.04.2025 за №67 вартість розвантажувально-навантажувальних робіт входить у вартість фрахту, що суперечить інформації, вказаній в довідці про транспортні витрати від 24.04.2025 за №24042025-2 «навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість товару», в довідці про транспортні витрати від 24.04.2025 за №24042025-2 та в калькуляції транспортних витрат від 24.04.2025 за №24042025-2/1 зазначені витрати на транспортування, проте чеків/квитанцій або інших документів для підтвердження числового розрахунку понесених витрат не надано, суд зазначає наступне.

Відповідно до Специфікації №4 від 11.04.2025 до контракту №2025/007 від 12.02.2025 сторони погодили, що ціна товару включає, зокрема, вартість навантаження та всі митні формальності необхідні для вивозу товару.

Крім того, під час митного оформлення декларантом було надано довідку №24042025-2 від 24.04.2025 про транспортні витрати та калькуляцію №24042025-2/1 від 24.04.2025 щодо транспортних витрат зазначених у довідці про транспортні витрати.

Як вже зазначалося, відповідачу було надано пояснення з цього приводу, та зазначено, що відповідно до гр. 9 заявки на перевезення від 15.04.2025 №67 вартість розвантажувально-навантажувальних робіт входить у вартість фрахту а саме розвантажувально-навантажувальних роботи експедитора Forklift Group Sp z o.o. у м. Жижин, де відбулось перевантаження з одного транспортного засобу на інший», таке перевантаження було здійснено силами та за рахунок експедитора Forklift Group Sp z o.o., аналогічні умови передбачені і Специфікацією №4 до Контракту №2025/007 від 12.02.2025, та повністю узгоджується з умовами поставки «FCA». Страхування вантажу не проводилось. В свою чергу позивач підтверджує що не поніс будь-яких інших витрат крім тих, які були заявлені під час митного оформлення в тому числі не поніс витрат по розвантажувально навантажувальним роботам. Позивач документально підтверджує тільки ті факти, які пов`язані з витратами, які входять до митної вартості товарів.

Отже, витрати на навантажуванні роботи включені безпосередньо у вартість товару, а не у вартість транспортного перевезення.

Однак, відповідач протиправно не взято до уваги ні вказані докази, ні пояснення позивача з даного приводу.

Крім того, суд зауважує, що перевізник вправі сам формувати ціноутворення того чи іншого перевезення з врахуванням відстані та інших необхідних характеристик.

Натомість відповідачем не надано доказів на підтвердження існування сумнівів чи невідповідностей у документах, які підтверджують вартість перевезення.

Натомість, на підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати надані позивачем документи (довідки, договори, акти виконаних робіт тощо).

Верховний Суд в постанові №803/718/17 від 07 липня 2023 року сформував правову позицію, що якщо Законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Положення Митного кодексу України не визначають конкретний вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Тому суд вважає безпідставним коригування заявленої декларантом ціни у цьому спорі з підстави відсутності документів підтверджуючих вартість перевезення.

Щодо зауваження митного органу до експортної митної декларації, суд зауважує, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Крім цього, декларант не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника.

Надана декларантом митна декларація країни відправлення має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документу країною відправлення, зокрема QR-кодовий ідентифікатор, що в свою чергу надає митному органу право, відповідно до приписів п. 5 ч. 5 ст. 54 МКУ, перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Що стосується посилання відповідача що до митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що стосуються товару, суд зазначає наступне.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22.10.2020 у справі №320/2455/19, дійшов висновку, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Окрім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17, дійшов висновку про те що ненадання банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.

Суд вважає вказані правові висновки релевантними з даною справою і такими, що підлягають застосування під час вирішення спору.

З огляду на це, суд вважає, що неподання декларантом до митного оформлення банківських платіжних документів або інших платіжних документів, що стосуються оцінюваних товарів, які підтверджують факт здійснення оплати за товар, який поставлявся в партії не може бути підставою для коригування митної вартості товару за наявності інших документів, які підтверджують числові значення усіх складових вартості імпортованого товару.

При цьому, позивачем додатково було подано дві платіжні інструкції за №684 від 11.04.2025 та №687 від 15.04.2025 на загальну суму 120000,00 євро призначення платежу «Контракт №2025/007 від 12.02.2025 року, специфікація №4», що відповідає ціні яка вказана в специфікації №4 до контракту №2025/007 від 12.02.2025, що в свою чергу, не було взято до уваги митним органом.

Безпідставними, на переконання суду, є і зауваження митного органу, що за кожним фактом виконання виконавцем доручення замовника відповідно до умов заявки сторони підписуються двохсторонній акт передачі-приймання наданих послуг, однак Акт не подано до митного оформлення.

Підписання двохстороннього акту передачі-приймання наданих послуг жодним чином не стосується та не містить повноти та/або достовірності відомостей про митну вартість імпортованих товарів, тобто вказаний документ не має відношення до визначенням числових значень митної вартості товару, який ввезений позивачем.

Суд при цьому зазначає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не наведено належних та достатніх аргументів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору).

За таких обставин суд критично оцінює позицію відповідача щодо наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Суд вважає необхідним зазначити, що спрацювання ризиків АСУР не може бути достатньою підставою щодо твердження під час перевірки показників МД наявності у митного органу сумнівів та наявність підстав для витребування додаткових документів, оскільки згідно Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, такий розроблено з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Держмитслужби під час митного контролю, прискорення митного оформлення за рахунок застосування методів управління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій, та здійснення таргетингу та цей Порядок встановлює єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю.

Тобто, сам спрацьований АСУР не є достатнім доказом порушення декларантом положень МК України, а є тим розробленим методом, який покращує ефективність роботи митниці під час перевірки та оформлення МД, та посадові особи під час застосування СУР як системи управління ризиками мають діяти у відповідності до МК України.

Окрім наведеного вище, на протиправність рішень про коригування митної вартості ввезеного товару вказує також і наступне.

Судом встановлено, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято: товар 1 - на рівні 162500 євро/од за МД №UA209130/2025/004105 від 18.04.2025.

Суд зауважує, що вказані декларації не можуть вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. До того ж, вищезазначені декларації не розкривають умов поставки товару, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час митного оформлення.

Вказана митна декларація не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі №814/2659/16, від 21.08.2018 по справі №804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.

Окрім цього, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.

Зазначена позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.01.2020 у справі №813/5405/15, від 31.01.2020 у справі №804/7761/16.

Отже, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.

Суд зауважує, що у спірних правовідносинах матеріалами справи підтверджено надання позивачем під час митного оформлення товару документів, що містять у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідачем не доведені неповнота, неточність чи недостатність наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом, наявність установлених частинами першою та другою статті 58 Митного кодексу України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині шостій статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а, отже, і підстав для застосування положень частини третьої статті 57 та частини третьої статті 58 Митного кодексу України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товарів при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Правова позиція щодо необхідності доведення відповідачем обставин неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №826/23118/15.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Як встановлено ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості №UA205140/2025/000164/2 від 24.04.2025 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001107 від 24.04.2025 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 9 113,39 грн. підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Волинської митниці (вул. Призалізнична, 13, с.Римачі, Волинська обл., Ковельський р-н, 44350. РНОКПП/), про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 від 24.04.2025 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001107 від 24.04.2025.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 9 113 (дев`ять тисяч сто тринадцять) грн. 39 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

03 листопада 2025 р. 03.11.25