Справа № 300/6240/25
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" жовтня 2025 р. справа № 300/6240/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Григорука О.Б.,
при секретарі Цуркан М.І.,
за участю: представника позивача - Боднара Н.Я., представників відповідача - Харченко Ю.В., Кучмій В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" звернулося в суд з позовною заявою до Івано-Франківської митниці та просить визнати протиправними та скасувати картки відмови № UA206070/2025/000067 від 04.03.2025, № UA206070/2025/000069 від 06.03.2025, № UA206070/2025/000071 від 07.03.2025, № UA206070/2025/000075 від 11.03.2025, № UA206070/2025/000100 від 09.04.2025, № UA206070/2025/000116 від 02.05.2025, № UA206070/2025/000123 від 13.05.2025, № UA206070/2025/000133 від 27.05.2025, № UA206070/2025/000142 від 18.06.2025; та визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2025/000041/2 від 04.03.2025, № UA206000/2025/000042/2 від 06.03.2025, № UA206000/2025/000043/2 від 07.03.2025, № UA206000/2025/000045/2 від 11.03.2025, № UA206000/2025/000052/2 від 09.04.2025, № UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025, № UA206000/2025/000066/2 від 13.05.2025, № UA206000/2025/000074/2 від 27.05.2025, № UA206000/2025/000080/2 від 18.06.2025.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару та обраний метод його визначення, а саме основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник щодо задоволення позовних вимог заперечив та вказав що під час митного оформлення товару позивачем в підтверджуючих документах виявлено розбіжності, а саме: ціна товару, зазначена в платіжних дорученнях, не співпадає з ціною товару, вказаною в рахунках-фактурах, крім того такі платіжні документи не містять вказівки на рахунки-фактури (інвойси), долучені до вантажно-митних декларацій. Підставою здійснення перевірки митної вартості задекларованого товару названо спрацювання автоматичної системи аналізу і управління ризиками (надалі, також АСАУР) за згенерованою формою митного контролю, внаслідок чого здійснено аналіз цінової інформації щодо аналогічних/подібних товарів в ЦБД "ІНСПЕКТОР" і виявлено невідповідність між задекларованою митною вартістю товарів та відомостями щодо митної вартості аналогічних/подібних. Виявлені розбіжності були достатньою підставою для перевірки поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів для здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, а тому відповідач запропонував надати додаткові документи: інвойс з достатнім описом товару; каталоги, специфікації, прейскуранти, прайслисти виробника товару з достатнім описом товару; висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціальними експертними організаціями. Враховуючи, що позивачем на вимогу митного органу не надано належних документів для перевірки та підтвердження правильності обчислення декларантом митної вартості, відповідач визначив митну вартість товару: "покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках" за резервним методом з використанням відомостей електронних митних декларацій. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення прийнятими відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин (т. 2 а.с. 101-114).
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, згідно якої вказав, що надані відповідачем документи не спростовують безпідставності оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, а надані митні декларації, які слугували джерелом інформації для коригування митної вартості були скориговані за шостим методом (т. 2 а .с. 115-118).
02.10.2025 підготовче провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування карток відмови і рішень про коригування митної вартості товарів закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (т. 2 а.с. 127, 128).
09.10.2025 Івано-Франківська митниця подала суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого представник відповідача не погодилася з аргументами позивача (т. 2 а.с. 132, 133).
20.10.2025 Івано-Франківська митниця подала суду клопотання, в якому представник заперечує щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу, вважає таку суму значно завищеною. Просить суд в задоволенні заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити (т. 2 а.с. 142-144).
Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача щодо задоволення позову заперечили, просили в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши позиції сторін, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзиви на позов, відповідь на відзив, заперечення, письмові пояснення та докази, наявні в матеріалах даної адміністративної справи, встановив наступне.
Між ТОВ «Вітолюкс» (покупець) і нерезидентом «AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. VE. TIC. A.S.» (Туреччина) (постачальник), укладено зовнішньоекономічний договір поставки №1 від 08.03.2023 (надалі, також Договір №1), згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар (підлогові покриття, підлогові покриття SPC) на умовах, зазначених у рахунку-фактурі (інвойсі), що виставляється постачальником покупцю на кожну партію (т. 1 а.с. 17-22).
Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 вказаного договору, поставка товарів здійснюється на умовах «FCA» (Стамбул) відповідно до правил «Інкотермс-2020».
Ціни за товари, встановлені в доларах США та вказані в рахунках-фактурах (інвойсах), які є невід`ємною частиною Договору (підпункт 5.1 пункт Договору).
В процесі здійснення господарських операцій згідно договору позивачем здійснено наступні декларування товару, що ввозився на митну території України.
Оплату здійснено згідно платіжних документів SWIFT від 26.02.2025 та SWIFT від 27.02.2025.
Згідно Картки відмови та Рішення про коригування митну вартість визначено за резервним методом, згідно ст. 64 МКУ. Визначена митним органом митна вартість товару склала 19,837 дол. США/м2, (2,35 дол. США/кг).
Згідно Картки відмови та рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, згідно ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість 24,10 дол. США/м2, (2,31 дол. США/кг).
Згідно Картки відмови та Рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, згідно ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість 19,7013 дол. США/м2, (2,31 дол. США/кг).
Згідно Картки відмови та Рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, згідно ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість 19,735 дол. США/м2, (2,33 дол. США/кг).
Згідно Картки відмови та Рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, згідно ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість 19,705 дол. США/м2, (2,33 дол. США/кг).
За результатами розгляду скарги поданої позивачем, Державна митна служба України прийняла Рішення від 21.07.2025 № 15/15-02-02/13/4252, яким визнала протиправність дій нижчого органу і частково задовольнила скаргу. Цим рішенням було скасовано Рішення про коригування митної вартості від 02.05.2025 № UA206000/2025/000061/2 та зобов`язано Івано-Франківську митницю прийняти нове рішення, яке б відповідало нормам чинного законодавства та обґрунтовувалося належними доказами.
Івано-Франківська митниця винесла нове Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025, яким скориговано митну вартість товару та визначено його вартість в розмірі: 52 692,91 дол. США (т. 1 а.с. 177).
13.05.2025 Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000066/2, яким скориговано митну вартість товару та визначено його нову вартість в розмірі: 51 574,55 дол. США та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2025/000123 від 13.05.2025 (т. 1 а.с. 184, 185, 195).
Згідно Картки відмови та Рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, згідно ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість 21,14дол. США/м2, (2.33 дол. США/кг).
В усіх випадках позивачем додаткового подавались до митного органу заяви про перегляд вказаних рішень до яких додавались додаткові пояснення, платіжні документи та висновок Державного підприємства «Держзовнішінформ» №3-3/314-1 від 17.03.2024 та №3-2/224 від 01.07.2025, згідно якого встановлено, що аналіз наявної інформації щодо рівня цін на подібну продукцію та відповіді компанії AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. TIC, VE. A.S. (Туреччина), згідно з якою ціни на підлогове покриття з ПВХ, що постачається відповідно до контракту від 08.03.2023 №1 між фірмою AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. TIC, VE. A.S. (Туреччина) та ТОВ «ВІТОЛЮКС» (Україна), не суперечать ціновим позиціям на азійському ринку на подібну продукцію та відповідають цінам компанії-постачальника при поставках до України на умовах поставки FCA, ISTANBUL. Даний експертний висновок дійсний до 17.06.2025 (т. 1 а.с. 54-57, 73-76, 91-93, 108-111, 133-140, 178-182, 198-203, 218-223, т.2 а.с.1-9).
Не погоджуючись із відмовами відповідача у прийнятті митних декларацій та коригуваннями митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права із даним позовом.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі по тексту також МК України, Кодекс).
Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 коментованого Кодексу розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Кодексу слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.
Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
Із наведених положень слідує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Так, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у графі 43 митних декларацій поданих позивачем визначено за основним (1) методом.
На підтвердження обґрунтованості заявлених у деклараціях митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору), разом з деклараціями позивачем надано митному органу документи, які зазначені вище та які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.
Як встановлено судом зі змісту оскаржуваних рішень № UA206000/2025/000041/2 від 04.03.2025, № UA206000/2025/000042/2 від 06.03.2025, № UA206000/2025/000043/2 від 07.03.2025, № UA206000/2025/000045/2 від 11.03.2025, № UA206000/2025/000052/2 від 09.04.2025, № UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025, № UA206000/2025/000066/2 від 13.05.2025, № UA206000/2025/000074/2 від 27.05.2025, № UA206000/2025/000080/2 від 18.06.2025, митна вартість товарів за згаданими вище по тексту судового рішення митними деклараціями позивача, не могла бути визнана за ціною договору (контракту) з огляду на неподання декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 2, 3 статті 53 Митного кодексу України.
На думку відповідача, неподання ТОВ "Вітолюкс" висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією на вимогу митного органу в порядку статті 53 МК України, є обґрунтованою підставою відмови у митному оформленні товарів за заявленими декларантом або уповноваженою особою митною вартістю та наступного застосування для визначення митної вартості другорядних методів, визначених пунктом 2 частини 1 статті 57 МК України.
Натомість, суд вказує на безпідставність таких доводів відповідача, оскільки Митним кодексом України, а саме частинами 1 та 2 статті 53, передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
При цьому, виключно за наявності у документах, поданих на підтвердження митної вартості, розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявність ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, як, зокрема, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Така позиція суду узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 21.05.2021 у справі №820/307/17.
Однак, в оскаржуваних рішеннях відповідачем не вказано, які саме розбіжності або невідповідності в поданих позивачем до митного оформлення документах стали підставою для невизнання встановленої ним митної вартості товару, як і не наведено обставин, що вплинули на таке коригування; зі змісту оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи/або помилковим.
Зазначені вище документи, подані на підтвердження митної вартості за деклараціями, містять усі необхідні реквізити сторін: продавця "AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. VE. TIC. A.S." (Туреччина, "TR") та покупця ТОВ "Вітолюкс", особисті підписи, а також відтиск печатки фірми (нерезидента) продавця. Окрім цього, такі документи містять детальний опис товару, який дає можливість ідентифікувати його, а також кількість та ціну товару.
Отже, доводи відповідача про те, що подані документи не підтверджують заявлену вартість товару є безпідставними, оскільки жодних законних підстав щодо невідповідності заявленої митної вартості відповідачем не наведено, не підтверджено належними доказами, а такі твердження ґрунтуються на припущеннях.
При цьому, відсутні підстави вважати, що подані декларантом позивача до митного оформлення документи зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів за №1 від 08.03.2023, рахунки-фактури (інвойси), а також платіжні інструкції в іноземній валюті (SWIFT) щодо сплати коштів за товар, за назвою і змістом не відповідали вимогам пунктів 1-4 частини 2 статті 53 МК України.
Разом з тим, доводи відповідача про те, що подані документи не підтверджують заявлену вартість товару є безпідставними, оскільки жодних законних підстав щодо невідповідності заявленої митної вартості відповідачем не наведено, не підтверджено належними доказами, а такі твердження ґрунтуються на припущеннях.
На переконання суду, подані позивачем до митного оформлення документи щодо ціни товару не викликають сумнівів у достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стосовно обставини неспівпадіння ціни товару, визначеної у платіжних документах, та зазначених у кореспондуючих рахунках-фактурах (інвойсах), котра стала підставою для виникнення сумнівів у митного органу стосовно поданих декларантом даних про митну вартість товарів та подальшої відмови у визнанні митної вартості за ціною договору (контракту), викладених по тексту відзиву на позов, суд керується наступним.
За визначенням частини 1 статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).
До документів, які підтверджують митну вартість товарів, згідно пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 МК України, віднесено, в тому числі, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за умови, якщо рахунок-фактуру (інвойс) сплачено, а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, за їх наявності у декларанта.
У постанові від 03.04.2018 у справі №809/322/17 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто, прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.
Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути самостійної і єдиною підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Рішеннями про коригування митної вартості товарів митну вартість імпортованого товару визначено за резервним методом згідно ст. 64 МК України.

При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано інформацію щодо рівня митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначених відповідно до раніше визнаних (визначених) митних вартостей.

Згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 08.02.2019 в справі №825/648/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак, зміст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів не дає суду можливості встановити, які складові вплинули на формування митним органом саме такої ціни, у ньому не наведено пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У ньому лише зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем суду не надано.

Варто зазначити, що згідно пункту 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд вказує на право декларанта (його уповноваженої особи) визначити митну вартість за основним методом. При визначенні вартості товару особа має надати митному органу необхідні і достатні відомості про митну вартість, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Таким чином, суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Слід також зазначити, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 року (справа №805/2713/16-а).

В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Подані декларантом відповідно до частини другою статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом з урахуванням умов поставки.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, відповідач, приймаючи Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення і рішення про коригування митної вартості товарів, діяв не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206070/2025/000067 від 04.03.2025, № UA206070/2025/000069 від 06.03.2025, № UA206070/2025/000071 від 07.03.2025, № UA206070/2025/000075 від 11.03.2025, № UA206070/2025/000100 від 09.04.2025, № UA206070/2025/000116 від 02.05.2025, № UA206070/2025/000123 від 13.05.2025, № UA206070/2025/000133 від 27.05.2025, № UA206070/2025/000142 від 18.06.2025 і рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2025/000041/2 від 04.03.2025, № UA206000/2025/000042/2 від 06.03.2025, № UA206000/2025/000043/2 від 07.03.2025, № UA206000/2025/000045/2 від 11.03.2025, № UA206000/2025/000052/2 від 09.04.2025, № UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025, № UA206000/2025/000066/2 від 13.05.2025, № UA206000/2025/000074/2 від 27.05.2025, № UA206000/2025/000080/2 від 18.06.2025 є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою згідно платіжної інструкції №819 від 29.08.2025 на суму 30280,00 гривень, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань (а.с.16).

Щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження надання правової допомоги та понесення позивачем витрат надано договір про надання правової допомоги №103-01/07/24 від 01.07.2024, протокол доручення №5 від 01.09.2025 до договору про надання правової допомоги №103-01/07/24 від 01.07.2024, акт приймання-передачі наданих послуг від 08.10.2025 до договору про надання правової допомоги №103-01/07/24 від 01.07.2024, ордер на надання правничої допомоги серії АТ №1078788 від 04.09.2024, платіжна інструкція №963 від 08.10.2025 (т. 2 а.с. 49, 50, 139-141).

Відповідно акту від 08.10.2025 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги адвокатським об`єднанням "ВІП Консалтинг" в особі керуючого партнера Боднара Назарія Ярославовича надало, а ТОВ "Вітолюкс", в особі директора Гладкого Ігоря Степановича, прийняло юридичні послуги та правову допомогу згідно протоколу доручення №5 від 01.09.2025, а саме: допомогу в підготовці документів, написання позову та подання позовної заяви, до Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/6240/25.

Вартість послуг адвокатського об`єднання за цим актом складає 24300 грн, а саме 27 годин із розрахунку 900 грн за одну годину роботи.

За таких обставин, витрати позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином. Вказана сума витрат є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи задоволення позовних вимог, а також встановлену протиправність рішень митного органу, значення справи для позивача та ціни позову, співмірність розміру оплати за правову допомогу сплаченому судовому збору, суд вважає, що слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24300,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206070/2025/000067 від 04.03.2025, № UA206070/2025/000069 від 06.03.2025, № UA206070/2025/000071 від 07.03.2025, № UA206070/2025/000075 від 11.03.2025, № UA206070/2025/000100 від 09.04.2025, № UA206070/2025/000116 від 02.05.2025, № UA206070/2025/000123 від 13.05.2025, № UA206070/2025/000133 від 27.05.2025, № UA206070/2025/000142 від 18.06.2025.

Визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2025/000041/2 від 04.03.2025, № UA206000/2025/000042/2 від 06.03.2025, № UA206000/2025/000043/2 від 07.03.2025, № UA206000/2025/000045/2 від 11.03.2025, № UA206000/2025/000052/2 від 09.04.2025, № UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025, № UA206000/2025/000066/2 від 13.05.2025, № UA206000/2025/000074/2 від 27.05.2025, № UA206000/2025/000080/2 від 18.06.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (, вул. Івано-Франківська, 24, м. Калуш, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, 77300) сплачений судовий збір в розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (, вул. Івано-Франківська, 24, м. Калуш, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, 77300) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 300 (двадцять чотири тисячі триста) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 03 листопада 2025 р.