Справа № 200/1498/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року справа №200/1498/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 р. у справі № 200/1498/25 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 27.02.2025 року №68 та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.02.2025 року №68 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 19.02.2025 року, зарахувавши до її загального страхового стажу періоди роботи з 16.12.1995 по 15.12.1998 року, з 01.04.2019 по 31.08.2019 року та з 01.11.2019 по 10.11.2019 року

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та як наслідок скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.02.2025 №68 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 19.02.2025 року із зарахуванням до її загального страхового стажу періоди роботи у колгоспі: з 13.06.1989 по 30.06.1989 року (включно) та з 16.12.1995 по 15.12.1998 року, з урахуванням висновків суду по цій справі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що відсутні підстави для зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи:

- з 13.06.1989 по 30.06.1989 року (включно) у колгоспі, оскільки відсутній відпрацьований мінімум роботи в колгоспі, а також в довідці про відпрацьований мінімум людиноднів відсутня дата прийняття позивача в колгосп «Червоний прапор»;

- з 16.12.1995 по 15.12.1998 у КСП «Червоний прапор», згідно архівної довідки комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району», оскільки відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум людиноднів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, позивач звернулася до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення їй пенсії за віком від 19.02.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи позовною заявою та спірним рішенням.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було розглянуто заяву позивача від 19.02.2025 за принципом екстериторіальності та 27.02.2025 було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №68.

В вищенаведеному рішенні відповідача було зазначено наступне, страховий стаж особи становить 30 років 2 місяці 21 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви: - за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.04.2019 по 31.08.2019 та з 01.11.2019 по 10.11.2019, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Працює. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 14.06.2027. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною 2 статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно статті 56 Закону України № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22.

Щодо доводів апелянта, що відсутні підстави для зарахування до загального страхового стажу періоди роботи:

- з 13.06.1989 по 30.06.1989 року (включно) у колгоспі, оскільки відсутній відпрацьований мінімум роботи в колгоспі, а також в довідці про відпрацьований мінімум людиноднів відсутня дата прийняття позивача в колгосп «Червоний прапор»;

- з 16.12.1995 по 15.12.1998 у КСП «Червоний прапор», згідно архівної довідки комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району», оскільки відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум людиноднів, суд зазначає наступне.

В дублікаті трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 20.01.1989 року в наявності наступні записи:

- з 01.09.1979 по 23.05.1981 року навчання;

- з 01.10.1982 по 15.05.1983 року призначена на посаду касиром центрощадкаси, запис №1;

- з 16.05.1983 по 15.09.1985 року переведена контролером, номер запису №2;

- з 16.09.1985 по 31.12.1987 року переведена старшим контролером, номер запису №3;

- з 01.01.1988 по 24.10.1988 року призначена старшим контролером, номера записів 4 та 5;

- з 01.02.1989 по 19.05.1989 року - прийнята учнем кондитера, номера записів №6 та №7;

- з 13.06.1989 по 11.10.1989 року прийнята різноробочою до колгоспу, номера записів №8 та №9;

- з 26.04.1990 по 11.06.1991 року прийнята до ЖКГ прибиральницею службових приміщень, номера записів №10-№12;

- з 25.06.1991 по 15.12.1995 року прийнята апаратником, потім переведена прибиральницею, номера записів №13-№17;

- з 01.03.2002 по 21.07.2003 року прийнята на посаду прибиральниці школи №60, номера записів №18 та №19;

- з 04.05.2005 по 24.06.2005 року прийнята листоношою, номера записів №20 та №21;

- з 26.12.2005 по 20.01.2006 року прийнята листоношою, номера записів №22 та №23;

- з 26.06.2006 по 30.04.2011 року прийнята до ЗАТ «Маріупольський млинкомбінат» на різних посадах, номера записів №24 - №28;

- з 01.05.2011 по 30.04.2014 року прийнята до ТОВ Торгова компанія Урожай на різних посадах номера записів №29 - №33;

- з 01.05.2014 по 27.04.2017 року прийнята до ТОВ Маріупольський млинкомбінат на посаду апаратника, номера записів №34-№35;

- з 01.06.2017 по 25.02.2018 року Маріупольський міський центр зайнятості, номера записів №36-№37;

- з 15.11.2019 по 25.11.2019 року ПП ОСОБА_2 прийнята на посаду продавця, номера записів №38 та №39;

- з 01.01.2020 по 31.01.2020 року КЗ Маріупольська ЗОШ І-ІІІ ступенів №54 прийнята прибиральницею до школи, номер запису №40;

- з 01.02.2020 переведена на умови безстрокового трудового договору прибиральницею до КЗ Маріупольська ЗОШ І-ІІІ ступенів №54, номер запису №41.

Згідно довідки форми РС-право станом на 19.02.2025 року, загальний страховий стаж позивача становить 30 років 2 місяці 21 день.

Відповідачем до страхового стажу позивача зараховані наступні періоди її роботи:

- з 01.09.1979 по 23.05.1981 року (навчання);

- з 01.10.1982 по 24.10.1988 року;

- з 01.02.1989 по 19.05.1989 року;

- з 01.07.1989 по 31.12.1989 року (робота в колгоспі 1966 р.);

- з 01.01.1990 по 25.04.1990 року (робота в колгоспі 1966р);

- з 26.04.1990 по 11.06.1991 року;

- з 25.06.1991 по 15.12.1995 року;

- з 01.03.2002 по 21.07.2003 року;

- з 04.05.2005 по 24.06.2005 року;

- з 26.12.2005 по 20.01.2006 року;

- з 26.06.2006 по 30.04.2011 року;

- з 01.05.2011 по 28.02.2013 року;

- з 20.03.2013 по 30.04.2014 року;

- з 01.05.2014 по 27.04.2017 року;

- з 01.06.2017 по 25.02.2018 року (безробіття);

- з 01.11.2018 по 31.08.2019 року;

- з 01.11.2019 по 11.11.2019 року;

- з 01.01.2020 по 31.03.2022 року;

- з 01.05.2022 по 30.06.2022 року.

Суд зазначає, що на час заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 № 412, та яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) (далі Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців».

Згідно положень пункту 1, 13, 18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» (із змінами, далі - Постанова № 656), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та службовців. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації засвідчуються підписом керівника підприємстві, установі, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою. Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яку призначають наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні за змістом положення містяться в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.

Отже, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.08.2019 у справі №654/890/17.

Відповідно до п.п.5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, до трудової книжки колгоспника заносились такі дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до приписів ч.2 ст.56 Закону №1788-XII та п.5 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 р. №310, якими передбачена наявність у трудовій книжці колгоспника відомостей про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання є обов`язковим, оскільки при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується лише час роботи за фактичною тривалістю.

При цьому, відповідно до п.13 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 р. та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310, відповідальність за організацію робот по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до уставу та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктами 14 та 15 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 р. №310, передбачено, що правління колгоспів вживають заходи щодо суворого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, зміцнення кадрів робітників, які здійснюють ведення трудових книжок, підготовленими до цієї роботи людьми, забезпечують належне зберігання архівних документів, що мають відношення до трудової діяльності колгоспників. Ревізійним комісіям, комітетам профспілок колгоспів і колгоспним радам соціального забезпечення рекомендується здійснювати суспільний контроль за своєчасним та правильним заповненням трудових книжок колгоспників, за їх обліком, зберіганням і видачею та вживати заходи задля усунення виявлених недоліків.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки колгоспника покладається саме на спеціально уповноважену правлінням колгоспу особу, тобто на роботодавця.

Відповідно до постанови КМУ від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», трудові книжки раніше встановленого зразка обмінові не підлягають (пункт 1); відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (пункт 4).

Як зазначено в спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії від 27.02.2025 року: «за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.04.2019 по 31.08.2019 та з 01.11.2019 по 10.11.2019, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», в той же час судом встановлено з довідки РС-право, що вищезазначені періоди були зараховані до страхового стажу позивача.

Стосовно періодів роботи у колгоспі з 13.06.1989 по 30.06.1989 та з 16.12.1995 по 15.12.1998 року, суд зазначає наступне.

Згідно копії дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач працювала у колгоспі:

-з 13.06.1989 по 11.10.1989 року на посаді різноробочої, що підтверджується номерами записів №8 та №9 та відповідачем було зараховано позивачу до її страхового стажу період роботи у колгоспі з 01.07.1989 по 25.04.1990 року, отже в даному випадку позивачу не було зараховано до її загального страхового стажу період роботи у колгоспі з 13.06.1989 по 30.06.1989 року (включно).

В подальшому позивач з 26.04.1990 по 11.06.1991 року була прийнята до ЖКГ прибиральницею службових приміщень, що підтверджується записами №10-№12 та з 25.06.1991 по 15.12.1995 року прийнята апаратником, потім переведена знов таки прибиральницею, що підтверджується записами №13-№17.

Слід зауважити, що дублікат трудової книжки позивача не містить взагалі записів щодо періоду її роботи у колгоспі з 16.12.1995 по 15.12.1998 року, але в матеріалах справи в наявності копії:

- архівної довідки виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району» від 04.02.2021 року №61, в якій зазначено, що колгосп «Червоний прапор» реорганізовано у КСП «Червоний прапор» у 1993 році (протокол №1 від 30.01.1993 року). КСП «Червоний прапор» реорганізовано у СТОВ «Прапор» у 2000 році (протокол №3 від 09.02.2000);

- архівної довідки виданої Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району» від 04.02.2021 року №60, в якій зазначено, що у книгах нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Червоний прапор» Станично-Луганського району Луганської області є такі відомості про заробітну плату « ОСОБА_3 » «так у документах» та її відпрацьовані дні по колгоспу становили: 1989 рік 75 днів та 1990 рік 118 днів. Колгосп «Червоний прапор» реорганізовано у КСП «Червоний прапор» у 1993 році (протокол №1 від 30.01.1993 року). У книгах нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «Червоний прапор» Станично-Луганського району Луганської області є такі відомості про заробітну плату « ОСОБА_3 » «так у документах» з 12 жовтня 1989 року по 24 квітня 1990 рік та з 16 грудня 1995 року по 15 грудня 1998 року. Примітка: Відомості про встановлений мінімум по колгоспу «Червоний прапор» до КУ «Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району» не надходили. Інших людей із такими ж ПІБ не виявлено. Підстава: Ф-53, опис №1-ОС, книги нарахування заробітної плати працівникам та накази за 1981 по 2000 роки, історична довідка.

Отже, вищенаведеною довідкою підтверджується факт того, що позивач у спірний період з 16.12.1995 по 15.12.1998 року працювала у КСП «Червоний прапор» Станично-Луганського району Луганської області.

Суд вже зазначав по справі, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яка встановлює виключний пріоритет перед іншими документами для визначення страхового стажу.

В той же час відповідно до п.1, п.2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Слід зауважити, що спірне рішення взагалі не містить посилань як не зарахування зазначених періодів, так і на підстави не врахування цих періодів до загального страхового стажу позивача.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що періоди роботи позивача у колгоспі з 13.06.1989 по 30.06.1989 року (включно) та з 16.12.1995 по 15.12.1998 року підлягають зарахуванню до її загального страхового стажу.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 27.02.2025 №68 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 19.02.2025 року із зарахуванням до її загального страхового стажу періоди роботи у колгоспі: з 13.06.1989 по 30.06.1989 року (включно) та з 16.12.1995 по 15.12.1998 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 р. у справі №200/1498/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 р. у справі №200/1498/25 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко