Справа № 640/3177/21
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3177/21 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Смішлива Т.В.,
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Вейв» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Вейв» про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В:

Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (далі по тексту - позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Вейв» (далі відповідач, ТОВ «Солар Вейв») в якому просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду ТОВ «Солар Вейв», а саме: заборонити виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в частині: електроустановок напругою понад 1000 В; генератора напруги «JCB», №2292979; інверторів електроенергії «HUAWEI», потужність 47кВ, модель - sun 2000-КТ4, 2017 року випуску, в кількості 52 одиниці; робіт в електроустановках; електрообладнання, а саме кабельної лінії 10 кВ від ПС 35/10 кВ «Осники» до усунення порушень зазначених в акті перевірки від 19.01.2021 № 40/07-78.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Вейв», за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, територія Слобідської сільської ради, а саме заборонено виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в частині: електроустановок напругою понад 1000 В та інверторів електроенергії «HUAWEI», потужність 47кВ, модель - sun 2000-КТ4, 2017 року випуску в кількості 52 одиниці, до усунення порушень зазначених в акті перевірки від 19.01.2021 № 40/07-78.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції надає правову оцінку спірним правовідносинам та переглядає рішення суду першої інстанції тільки в частині задоволених позовних вимог, оскільки позивач не є апелянтом по справі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з направленням на проведення перевірки № 40/07 від 14.01.2021 та на підставі наказу № 45 від 14.01.2021 посадовими особами Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці проведено планову перевірку ТОВ «Солар Вейв» щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці.

За результатом вказаної перевірки, посадовими особами контролюючого органу було складено Акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 19.01.2021 №40/07-78, у якому зафіксовано наступні порушення вимог законодавства:

- відсутня декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці, а саме на експлуатацію електроустановок напругою понад 1000В (частина 3 статті 21 Закону України «Про охорону праці»);

- суб`єкт господарювання допустив до експлуатації іноземне обладнання, а саме генератор напруги «JCB», № 2292979, без проведення експертизи на відповідність його нормативно-правовим актам з охорони праці, що чинні на території України (частина 17 статті 21 Закону України «Про охорону праці»);

- суб`єкт господарювання допустив до експлуатації іноземне обладнання, а саме інвертори електроенергії «HUAWEI», потужність 47кВ, модель2000- KTL42, 2017 року випуску, в кількості 52 одиниці, без проведення експертизи на відповідність його нормативно-правовим актам з охорони праці, що чинні на території України (частина 17 статті 21 Закону України «Про охорону праці»);

- суб`єкт господарювання не використовує організаційні заходи, якими досягається безпека робіт в електроустановках, а саме не затверджений перелік робіт, що виконується за нарядами, розпорядженням і в порядку поточної експлуатації та відсутнє оформлення робіт за нарядом, розпорядженням (стаття 13 Закону України «Про охорону праці», п. 3.1.2 розділ 2 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів»);

- у суб`єкта господарювання відсутні протоколи перевірок випробування електрообладнання, а саме кабельної лінії 10 кВ від ПС 35/10 кВ «Осники», яка знаходиться у нього на балансі (стаття 13 Закону України «Про охорону праці», п. 8.7.3 розділ 8 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів»).

За результатами проведеної перевірки складено припис про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого від 19.01.2021 № 40/07-78.

11.02.2021 ТОВ «Солар Вейв» направлено лист до позивача та зазначено, які саме порушення відповідач усунув, станом на 11.02.2021, а саме: 02.02.2021 ТОВ «Солар Вейв» направило поштовим відправлення до Головного управління держпраці у Київський області декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці, який позивачем отримано 03.02.2021.

Так, головним енергетиком сонячної електростанції ТОВ «Солар Вейв» виконано такі організаційні заходи, якими досягається безпека робіт в електроустановках: затверджено перелік робіт, що виконуються за нарядами, розпорядженнями і в порядку поточної експлуатації (скан-копії додаються); роботи, що виконуються за нарядами і розпорядженнями реєструються в Журналі обліку робіт за нарядами і розпорядженнями (скан-копії додаються).

03.02.2021 ТОВ «Солар Вейв» отримало технічну документацію на випробування кабельної лінії напругою 10кВ (протокол випробування кабелів на діелектричну міцність підвищеною напругою додаємо).

Відповідачем зазначено, що виконання пунктів 2 та 3 припису наразі в процесі встановлення законності даних вимог.

Відповідно до висновку експертизи № -0013-00.00.64.21, затверджений 12.04.2021 дизель генераторна станція «JCB», №2292979, рік виготовлення 2018; інвертори sun 2000- 42КТL, 2018 року виготовлення, в кількості 52 одиниці відповідає вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.

Відповідно до наряду допуску № 1/21 від 03.02.2021 проведено випробування КЛ 10кВ СЕС, про ще здійснено запис до журналу обліку робіт за нарядами і розпорядженнями.

04.01.2021 ТОВ «Солар Вейв» затверджено перелік робіт, що виконуються в електроустановках за нарядом допуском та затверджено список працівників.

Згідно з технічною документацією на випробування кабельної лінії напругою 10кВ проведено випробування кабелю ТОВ «Енергопуск», який має відповідний дозвіл №132.18.30.

На думку позивача, всі перелічені вище порушення вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, зазначені в акті перевірки, створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, зазначене стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені під час проведення перевірки порушення ТОВ «Солар Вейв» безумовно пов`язанні з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 2 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі по тексту - Закон №877-V) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 877-V виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Згідно ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

У випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про охорону праці»).

Відповідно до статей 4, 38 Закону України «Про охорону праці» № 2694 визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, у тому числі на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних умов праці. Державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють в тому числі центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Основними завданнями Держпраці в тому числі є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, в т.ч. забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України затверджено Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів від 09.01.1998 № 4 (далі- Правила) згідно п. 1.3.1, яких керівник підприємства зобов`язанийзабезпечити утримання, експлуатацію і обслуговування електроустановок відповідно до вимог чинних нормативних документів (в тому числі Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерство палива та енергетики України від 25.07.2006 за № 258, якими встановлено основні організаційні й технічні вимоги до експлуатації електроустановок та електрообладнання (далі - електроустановки) споживачів і направлені на забезпечення надійної, безпечної та раціональної експлуатації електроустановок):

- призначити відповідального за справний стан і безпечну експлуатацію електрогосподарства з числа інженерно-технічних працівників, які мають електротехнічну підготовку і пройшли перевірку знань у встановленому порядку;

- забезпечити достатню кількість електротехнічних працівників;

- затвердити Положення про енергетичну службу підприємства, а також посадові інструкції і інструкції з охорони праці;

- встановити такий порядок, щоб працівники, на яких покладено обов`язки з обслуговування електроустановок, вели ретельні спостереження за дорученим їм обладнанням і мережами-оглядом, перевіркою дії, випробуванням і вимірюванням;

- забезпечити перевірку знань працівників у встановлені строки згідно з вимогами цих Правил і «Правил технической эксплуатации электроустановок потребителей»;

- забезпечити проведення протиаварійних, приймально-здавальних і профілактичних випробувань та вимірювань електроустановок згідно з правилами і нормами (ПТЕ);

- забезпечити проведення технічного огляду електроустановок.

Пунктом 3.1.2 Правил визначено, що організаційними заходами, якими досягається безпека робіт в електроустановках, є:

- затвердження переліку робіт, що виконуються за нарядами, розпорядженнями і в порядку поточної експлуатації;

- призначення осіб, відповідальних за безпечне проведення робіт;

- оформлення робіт нарядом, розпорядженням або затвердженням переліку робіт, що виконуються в порядку поточної експлуатації;

- підготовка робочих місць;

- допуск до роботи;

- нагляд під час виконання робіт;

- переведення на інше робоче місце;

- оформлення перерв в роботі та її закінчення.

Перелік документів, який має бути у наявності у суб`єкта господарювання визначений п.8.7.3 вказаних Правил.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці проведено планову перевірку ТОВ «Солар Вейв» щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці.

За результатом вказаної перевірки, посадовими особами контролюючого органу було складено Акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 19.01.2021 №40/07-78, у якому зафіксовано порушення вимог законодавства.

Також, за результатами проведеної перевірки складено припис про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого від 19.01.2021 № 40/07-78.

ТОВ «Солар Вейв» допущено до планової перевірки посадових осіб позивача, акт та припис підписано без зауважень.

До апеляційної скарги скаржником залучено додаткові докази, які на думку останнього підтверджують виконання останнім зафіксованих позивачем в акті перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 19.01.2021 №40/07-78 всіх порушень вимог законодавства.

Також, в заперерченні (на відповідь на відзив) від 01.07.2025 року, яка надійшла від ТОВ «Солар Вейв» через підсистему «Електронний суд», відповідач повідомив суд про надіслання до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці повідомлення від 19.06.2025 (Вих.№190625/5) про виконання припису №40/07-78 від 19.01.2021, з додатками, у якому зазначено про повне усунення виявлених порушень.

Колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги зазначні доводи та докази ТОВ «Солар Вейв», з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 877-V, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Отже, факт виконання/невиконання суб`єктом господарювання порушень, може бути встановлено лише за результатами проведення органом державного нагляду (контролю) позапланових заходів (перевірки).

Суд не наділений повноваженнями виконувати функції органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері охорони праці, які в свою чергу є дискреційними, а тому тільки позивач при проведенні повторної перевірки вправі оцінити якість виконаних робіт, спрямованих на усунення порушень.

Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил у сфері охорони праці слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

Вказані висновки кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.06.2018 по справі № 823/589/16.

Суд зазначає, що застосування відповідних заходів реагування є необхідним оперативним та превентивним способом впливу з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей.

Таким чином, не має значення якою особою допущено ці порушення, оскільки такий захід впливу застосовується контролюючим органом не з метою притягнення винних осіб до відповідальності, а виключно з метою уникнення заподіяння шкоди життю та здоров`ю людей, тобто має запобіжний характер.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що з моменту виявлення порушень (січень 2021 року) та станом на момент розгляду справи минуло понад 4 роки, проте відповідачем не надано доказів повного їх усунення, шляхом проведення позивачем повторної перевірки останнього.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері охорони праці.

Вказані висновки кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.12.2018 у справі № 826/13896/16.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28.02.2019 у справі № 810/2400/18, захід реагування не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Як встановлено колегією суддів апеляційної інстанції та підтверджується матеріали справи, виявлені порушення на підприємстві відповідача є суттєвими та потребують усунення, оскільки можуть призвести до виникнення надзвичайних ситуацій та може потенційно загрожувати життю та здоров`ю людей.

Отже, характер суспільної небезпечності встановленого під час перевірки відповідача порушення, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції повторно наголошує, що чинним законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Тобто, у даному випадку, під час розгляду справи суду необхідно встановити чи наявний факт порушення відповідачем чинного законодавства безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, та чи усунуті вказані порушення станом на момент розгляду справи в суді.

У свою чергу, порушення відповідачем вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, мають системний та триваючий характер.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи про усунення порушень, встановлених контролюючим органом під час перевірки, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки станом на момент розгляду справи в суді, апелянтом не надано належних доказів проведення повторної перевірки Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці щодо виконання припису №40/07-78 від 19.01.2021, відповідно до ч. 1 статті 6 Закону № 877-V.

Аналізуючи порушення, виявлені під час проведення перевірки ТОВ «Солар Вейв», колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що для забезпечення та функціонування належним чином ТОВ «Солар Вейв», останній не позбавлений можливості звернутися до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, з відповідною заявою про усунення встановлених порушень, для проведення повторної перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, в даному випадку належним доказом усунення відповідачем порушень, які встановлені позивачем, є акт перевірки (складений повторно), в якому має бути зазначено про відсутність порушень правил та норм у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції проаналізувавши вищезазначені правові положення та обставини справи, доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог та застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до ТОВ «Солар Вейв», за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, територія Слобідської сільської ради, а саме: заборонити виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в частині: електроустановок напругою понад 1000 В та інверторів електроенергії «HUAWEI», потужність 47кВ, модель - sun 2000-КТ4, 2017 року випуску в кількості 52 одиниці, до усунення порушень зазначених в акті перевірки від 19.01.2021 № 40/07-78.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

У даному випадку, Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи для застосування заходів реагування до ТОВ «Солар Вейв», за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, територія Слобідської сільської ради, відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Вейв» - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 30.10.2025 року