Справа № 160/31453/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31453/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 ( суддя Сластьон А.О.) в адміністративній справі №160/31453/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.12.2023 №1-0463-UA0010438, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за житловий будинок у сумі 26627,48 грн/ за 2021 рік;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.12.2023 №1-0463-UA0010438, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за житловий будинок у сумі 26404,39 грн/ за 2022 рік;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.02.2024 №0-0463-UA0010438, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за житловий будинок у сумі 26445,17 грн/ за 2023 рік;

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2024 №0-0436, на підставі якої ОСОБА_1 визначено податковий борг у сумі 176485,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у листопаді 2024 року позивачу з матеріалів справи №160/28983/24 стало відомо про існування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Позивач вказує, що відповідач припустився помилок при розрахунку суми податкових зобов`язань та не застосував до позивача пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, право на пільгу встановлено для пенсіонерів за віком рішенням Слобожанської селищної ради.

Також, позивач звертає увагу, що податковим органом не дотримано процедури надіслання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, оскільки вони направлялися на адресу, за якою позивачка не проживає з вересня 2005 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.12.2023 №1-0463-UA0010438, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за житловий будинок у сумі 26404,39 грн. за 2022 рік.

Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.02.2024 №0-0463-UA0010438, на підставі якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за житловий будинок у сумі 26445,17 грн. за 2023 рік.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2024 №0-0436, на підставі якої ОСОБА_1 визначено податковий борг у сумі 176485,95 грн.

Відмовлено у скасуванні податкового повідомлення рішення від 13.12.2023 року № 1-0463, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 26 627,48 грн. за 2021 рік.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що за даними ІКС та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником об`єктів житлової, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 551,8 кв.м, та 15 (п`ятнадцяти) квартир.

Вказує, що розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2021-2023 рік проводиться в автоматизованому режимі за даними ІКС.

Звертає увагу, що право на пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відповідно до рішення Слобожанської селищної ради від 29.06.2021 №788/8/VIII, мають пенсіонери за віком, якщо в їх власності перебувають об`єкти житлової нерухомості, але не більше одного об`єкта.

Відтак, відповідач заперечує право позивача на пільгу, оскільки ОСОБА_1 є власником більш ніж одного об`єкта житлової нерухомості.

Також, відповідач заперечує будь-яке порушенням процедури направлення оскаржуваних рішень, оскільки вони надсилалися на податкову адресу позивача відповідно до даних ДРФО. Відтак, оскаржувані рішення, на переконання відповідача, вважаються належним чином врученими платнику податків.

Також, відповідач звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не зверталася до податкового органу із заявою за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних, про зміну своєї податкової адреси не повідомляла.

Наголошує на тому, що факт затримки контролюючим органом направлення податкових повідомлень-рішень є виключно підставою для звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак не може бути підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо сплати сум нарахованого податку.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів з`ясовано, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, позивачка ОСОБА_1 з 21.12.2019 є власником: житлового будинку літ. А-2 загальною площею 299,6 кв.м, житловою площею 146,9 кв.м; житлового будинку літ. Б-2 загальною площею 252,2 кв.м, житловою площею 83,6 кв.м; літ. В вбиральня; літ. Г, Д сарай; літ. Е навіс; басейн; №1-4, І, ІІ споруди.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №407314862, у позивачки ОСОБА_1 перебувають або перебували у власності наступні об`єкти нерухомого майна, які підлягали або підлягають оподаткуванню:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 551,8 кв.м, дата державної реєстрації права власності 06.02.2020, частка власності - 1;

квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,0 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 20.12.2019;

квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 61,7 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 17.12.2021;

квартира за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 82,0 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 26.12.2020;

квартира за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 42,1 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 21.08.2019;

квартира за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 37,9 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 20.11.2020;

квартира за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 64,4 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 15.02.2022;

квартира за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 43,3 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 02.06.2020;

квартира за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 37,1 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 11.12.2020;

квартира за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 65,4 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 18.11.2020;

квартира за адресою: АДРЕСА_11 , загальною площею 62,9 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1;

квартира за адресою: АДРЕСА_12 , загальною площею 83,2 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 22.11.2019;

квартира за адресою: АДРЕСА_13 , загальною площею 37,9 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1. Речове право припинено 08.09.2020;

квартира за адресою: АДРЕСА_14 , загальною площею 65,0 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1;

квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1;

квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 82,8 кв.м, дата державної реєстрації права власності - 04.07.2019, частка власності - 1.

13.12.2023 та 12.02.2024 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області прийняло спірні податкові повідомлення-рішення з нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на об`єкт житлової нерухомості (житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, були прийняті податкові повідомлення-рішення:

№1-0463-UA0010438 від 13.12.2023, сума - 26627,48 грн.;

№1-0463-UA0010438 від 13.12.2023, сума - 26404,39 грн.;

№0-0463-UA0010438 від 12.02.2024, сума - 26445,17 грн.

Також 17.04.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено податкову вимогу №0-0436 на загальну суму податкового боргу 176485,95 грн, до складу якої входять зазначені вище податкові повідомлення-рішення.

Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення, зазначені податкові повідомлення-рішення та податкова вимога були надіслані позивачці за адресою: АДРЕСА_15 .

Однак, ці відправлення позивачкою не були отримані, оскільки вона не проживає за цією адресою з вересня 2005 року, що підтверджується штампом у паспорті.

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта, судова колегія зазначає наступне.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Так, згідно підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, тобто, незалежно від дати винесення рішення право на його оскарження та обов`язок зі сплати податку виникає лише після отримання рішення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" від 07.12.2017 №2245-VIII пункту 266.10 доповнено підпунктом 266.10.2 такого змісту: уразі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За положеннями підпунктів 266.3.1-266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Підпункт 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачає, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з пунктом 55.1 статті 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Втім, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, з відповідною заявою позивачка не зверталася.

Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє стверджувати, що контролюючий орган зобов`язаний нарахувати платнику податків податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний рік та надіслати (вручити) таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Невиконання контролюючим органом такого обов`язку звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасність сплати податкового зобов`язання, проте не звільняє від обов`язку сплати такого податку за наявності відповідних правових підстав.

Щодо встановлення пільг Слобожанською селищною радою.

Колегія суддів зазначає, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення Відповідача, прийняті ним на виконання своїх функцій шляхом реалізації повноважень, передбачених підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 та підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України щодо визначення податкового зобов`язання.

Правомірність рішення органу місцевого самоврядування не є предметом оскарження в цій справі, повноваження міських (селищних, сільських) рад в частині встановлення місцевих податків і зборів хоча і визначені в тому числі Податковим кодексом України, проте є виключною «правовстановлюючою» компетенцією цих органів, правомірність реалізації якої не має перевірятися в межах цієї справи.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним судом, зокрема у постановах від 15.05.2019 у справі №825/1496/17, від 09.07.2019 у справі №766/10437/17, від 30 травня 2022 року у справі № 807/1293/17.

В межах спірних правовідносин прийняті органами місцевого самоврядування рішення, є нормативно-правовими актами, приписи яких зокрема змінюють для Позивача права та обов`язки.

Такі рішення не скасовано в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковими як для Позивача, так і для Відповідача у справі.

Колегія суддів відзначає, що встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, яким є Відповідач у справі, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та обов`язковими.

Як вбачається з матеріалів справи, за період 2021-2023 роки у власності ОСОБА_1 перебував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 551,8 кв.м., тобто більш, ніж 500 кв.м.

Так, відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25 000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Тобто, податок на нерухомість обчислюється лише з тієї частини площі, яка перевищує відповідні ліміти.

Якщо загальна площа об`єкта/об`єктів нерухомості, що перебувають у власності платника податку, значно перевищує встановлені ліміти (тобто більше ніж 300 кв. м для квартир, 600 кв. м для будинків або 900 кв. м для комбінованого володіння), пільга щодо зменшення бази оподаткування не надається.

У такому випадку податок сплачується з усієї площі об`єкта.

Відповідно до пп. 266.3.1 ПКУ базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом «а» пп. 266.4.1 ПКУ визначено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зменшується, зокрема: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Водночас, згідно з абзацом першим пп. 266.4.3 ПКУ пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені пп. 266.4.1 та 266.4.2 ПКУ, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої пп. 266.4.1 ПКУ (для квартир 60 * 5 = 300 кв. метрів).

З матеріалів справи встановлено, що позивачка на протязі з 2021 року по 2023 рік є власником багатоповерхового будинку за адресою АДРЕСА_16 .

Згідно з п. 266.8 ПКУ у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до п. 266.9 ПКУ податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу.

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на об`єкт за адресою АДРЕСА_1 сплачується до Слобожанської селищної ради, тоді як податок на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_16 сплачується до відповідного бюджету міста.

Щодо кількості об`єктів нерухомості у власності:

Якщо є один об`єкт житлової нерухомості (одна квартира чи один будинок), то податок обчислюється на основі площі, зменшеної на 60 кв. м для квартири або 120 кв. м для будинку, та застосовується відповідна ставка податку.

- Якщо є кілька об`єктів одного типу (наприклад, кілька квартир або кілька будинків), то обчислення податку здійснюється на основі сумарної площі всіх цих об`єктів, зменшеної відповідно до ліміту площі для кожного типу.

- Якщо є об`єкти різних типів (квартира і будинок), то розрахунок податку відбувається на основі сумарної площі всіх цих об`єктів, зменшеної на загальний ліміт площі для комбінації квартир і будинків.

- Якщо є кілька об`єктів нерухомості, то податок розподіляється між ними пропорційно до площі кожного об`єкта.

Таким чином, сума податку на нерухомість буде залежати від кількості і типу об`єктів та їх загальної площі після застосування знижок.

Згідно з пп. «б» пп. 266.7.1 ПКУ за наявності у власності платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до пп. «а» або «б» пп. 266.4.1 ПКУ та відповідної ставки податку.

Таким чином, якщо сумарна загальна площа всіх квартир, що перебувають у власності, перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі (300 кв. метрів), пільга у вигляді зменшення бази оподаткування не застосовується.

Щодо дотримання відповідачем порядку вручення оскаржуваних рішень.

Під час розгляду справи встановлено, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога були направлені ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_15 , яка відповідала його податковій адресі відповідно до даних ДРФО.

Разом з тим, позивач вказує, що з вересня 2005 року остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_17 .

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення.

Такий правовий наслідок висновується з норми пункту 42.2 статті 42 ПК України та відповідає висновкам Верховного Суду, викладені у постановах від 04.06.2020 у справі №826/11455/15 та від 04.08.2023 у справі №120/7318/21-а.

Доказів того що контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання, матеріали справи не містять.

Отже, не відповідають дійсності, а, відтак, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних рішень, зазначені позивачем у позові обставини щодо недотримання податковим органом порядку вручення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Відповідно до статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; 60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; 60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; 60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; 60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, на момент винесення оскаржуваної податкової вимоги, спірні податкові повідомлення-рішення не були скасованими та відкликаними у встановленому ПК України порядку.

Разом з тим, враховуючи підстави часткового задоволення вимог позову судом першої інстанції, з якими погоджується суд апеляційної інстанції, сума спірної податкової вимоги повинна бути зменшена на суму скасованих судами податкових повідомлень рішень, а саме ППР від 13.12.2023 №1-0463-UA0010438 на суму 26404,39 грн та ППР від 12.02.2024 №0-0463-UA0010438 на суму 26445,17 грн.

Таким чином сума на яку підлягає зношення податкової суми складає 52 849,56 грн.

Щодо наявності у позивача права на зменшення бази оподаткування об`єктів житлової нерухомості на підставі пп.266.4.1. ПК України, а також наявності пільги як пенсіонера за віком.

29.06.2021 Слобожанською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області прийнято рішення №788-8/VIII «Про встановлення податку та пільг на нерухоме майно», яким, зокрема, затверджено пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, за переліком згідно з додатком 2.

Згідно з Переліком пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, пільги встановлюються на 01.01.2022 і вводяться в дію з 01.01.2022.

Зі змісту цього Переліку вбачається, що для пенсіонерів за віком встановлена пільга зі сплати податку у розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік.

Пільга встановлюється з об`єктів житлової нерухомості та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності, але не більше одного об`єкту.

Отже, суд підсумовує, що на території Слобожанської селищної ради в період 2022 року для пенсіонерів за віком діяла пільга зі сплати податку на один об`єкт нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, у розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік.

Оскільки, Слобожанською селищною радою жодного рішення про встановлення місцевих податків та зборів за 2023 рік не приймалося, тому, з огляду на положення підпункту 12.3.5. п.12.3. ст. 12 ПК України, рішення №788-8/VIII «Про встановлення податку та пільг на нерухоме майно» діє у 2023 податковому періоді.

Зазначене рішення Слобожанської селищної ради судом не визнавалося протиправним чи нечинним.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком з лютого 2011 року, що підтверджується пенсійним посвідченням, відповідач повинен був враховувати у своїй діяльності зазначене рішення сесії Слобожанської селищної ради, що визначає 100-відсоткову пільгу для пенсіонерів за віком при сплаті ними податку на один об`єкт нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги лише частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2024 №0-0436 в повному обсязі, колегія суддів вважає, що судове рішення слід змінити у відповідній частині. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Змінити абзац 4 резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 в адміністративній справі №160/31453/24, виклавши його у наступній редакції:

Зменшити податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2024 №0-0436 на загальну суму 52 849,56 грн.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 в адміністративній справі №160/31453/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 жовтня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко