Справа № 400/3368/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 р. № 400/3368/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ОСІНЬ ЗОЛОТА», ,
до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті, ,
провизнання протиправною та скасування постанови від 13.03.2025 № ПШ112793,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ОСІНЬ ЗОЛОТА» (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 13.03.2025 № ПШ112793, винесену Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначив, що 14.02.2025 за результатами проведеної рейдової перевірки посадовими особами відповідача транспортного засобу позивача було складено відповідний акт, в якому зафіксовано порушення вимог абзацу шістнадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %. Постановою відповідача від 13.03.2025 № ПШ112793 до нього застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень. На думку позивача, вказана постанова є протиправною, оскільки:

його керівника було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 1322 Кодексу України про адміністративні правопорушення за внесення неправдивих відомостей про масу вантажу до товарно-транспортної накладної від 14.02.2025 № 14;

автоперевізником відповідного вантажу був ФОП « ОСОБА_1 », а не позивач.

У відзиві на позовну заяву від 28.04.2025 відповідач заперечив проти позову і просив відмовити в його задоволенні повністю. Відзив умотивовано тим, що:

перевіркою транспортного засобу, який належав позивачу, 14.02.2025 встановлено перевищення вагових обмежень на здвоєну вісь складає 21630 кг, при допустимих 19000 кг, що перевищує норму на 13,84 %, також перевищення загальної маси 50300 кг, при допустимих 40000 кг, перевищення складає 25,75 %;

позивач не надав жодних доказів, що належний йому транспортний засіб був переданий в користування ФОП « ОСОБА_1 »;

власник транспортного засобу в разі тимчасової передачі права користування ним іншій особі зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів, зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах ним використовується такий транспортний засіб (договір оренди та/або тимчасовий реєстраційний талон);

в наданому примірнику товарно-транспортної накладної від 14.02.2025 № 14 автомобільним перевізником зазначено «ФОП ОСОБА_2 » без ідентифікуючих ознак, реквізитів, що унеможливлювало встановити належного автомобільного перевізника.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10.04.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 позивач є власником вантажного контейнеровоза МАН ТҐІкс 26.440 (MAN TGX 26.440), реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Власником спеціалізованого причепа-контейнеровоза КРОНЕ АЦ (KRONE AZ), реєстраційний номер НОМЕР_3 , є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Згідно з товарно-транспортною накладною від 14.02.2025 № 14, яку надав водій посадовим особам відповідача під час проведення 17402.2025 рейдової перевірки, автомобільним перевізником, який перевозив насіння ріпаку транспортним засобом МАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом КРОНЕ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , був ФОП « ОСОБА_1 ».

14.02.2025 посадова особа відповідача провела на автомобільній дорозі М-28 «Одеса-Южне» 40 км + 639 м ваговий контроль транспортного засобу засобом МАН ТҐІкс 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом КРОНЕ АЦ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що склала Довідку ДЗ 002648 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.02.2025 і Акт № АВ004096 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.02.2025.

Відповідно до зазначено акта під час перевірки виявлено порушення: перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм, а саме: при нормативно допустимій загальній масі 40 т фактичне навантаження становило 50,3 тонни. Суб`єктом, який перевіряється, зазначено ФОП « ОСОБА_1 ».

За результатами перевірки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 092342 від 14.02.2025 (далі Акт № АР 092342). Відповідно до зазначеного акта автомобільним перевізником допущено перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 20 % та не більше 30 % при перевезенні подільного вантажу. Також в цьому акті вказано, що транспортний засіб належить позивачу, а автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 .

Листом від 21.02.2025 № 17461/34/24-25 відповідач повідомив позивача про розгляд справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, яке відбудеться у приміщенні відділу державного нагляду (контролю) у м. Миколаєві 13.03.2025, який позивач згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштового відправлення № 502 отримав 06.03.2025.

13.03.2025 відповідач виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ112793 (далі Постанова № ПШ112793).

Згідно з цією постановою позивачем допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків, при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу Ман держ. номер НОМЕР_2 (акт № 092342), а також постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 гривень.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, має повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, а його посадові особи розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Згідно з пунктом 1 і додатком розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області є структурними підрозділами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті. Статусу юридичних осіб вони не мають.

Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській і відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області не мали статусу юридичної особи, а їх посадові особи були посадовими особами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті.

З огляду на це суд прийшов до висновку, що посадові особи відповідача, зокрема, такого структурного підрозділу його апарату як відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, мали повноваження на розгляд справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується (частина вісімнадцята статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до пункту 16 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2025 № 141), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567), матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 17 Порядку № 1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.

Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».

У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.

Оскаржувана постанова винесена відповідачем 13.03.2025, тобто в межах двомісячного терміну з дня складення відповідного акта (14.02.2025). Про час і місце розгляду справи позивач 06.03.2025 був повідомлений листом 21.02.2025 № 17461/34/24-25, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) до поштового відправлення № 502.

Відтак відповідач, розглянувши справу за відсутності представника позивача, не порушив вимог пунктів 16 і 17 Порядку № 1567.

Що стосується безпосередньо юридичного складу адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до юридичної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри який перевищують нормативні допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розміри плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом другим частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктами «б» і «в» абзацу першого пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (у редакції, чинній з 16.02.2022 у період дії воєнного стану та протягом року після його припинення чи скасування), встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема:

фактичної маси комбінованого транспортного засобу двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною довжиною 13,716 метра на автомобільних державного значення 42 т;

навантаження на одинарну вісь або на здвоєні осі, якщо відстань між осями менш як 1 метр на автомобільних дорогах державного значення 11,5 тонни.

Відповідно до абзацу чотири пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (у редакції, чинній з 16.02.2022 у період дії воєнного стану та протягом року після його припинення чи скасування), транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Таким чином, законодавством передбачено можливість перевезення з перевищенням габаритно-вагових норм лише неподільних вантажів. Перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами заборонено без будь-яких виключень. Відтак дозволи на такі перевезення, не порушуючи законодавство, не можуть бути виданні.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено юридичну відповідальність за перевезення:

неподільного вантажу з перевищенням законодавчо встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу;

подільного вантажу з перевищенням законодавчо встановлених габаритно-вагових норм.

Суд встановив, що відповідно до акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 092342 автомобільним перевізником допущено перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 20 відсотків, але менше 30 відсотків, а саме: при нормативно допустимій загальній масі 40 т фактичне навантаження становило 50,3 тонни (перевищення на 25,75 %).

Згідно з довідки № ДЗ 002648 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.02.2025 під час перевірки посадовими особами відповідача перевізника виявлено порушення: перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм, а саме: при нормативно допустимій загальній масі 40 т фактичне навантаження становило 50,3 тонни (перевищення на 13,48 %).

Відтак суд прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт порушення автомобільним перевізником габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу на понад 20 %, але не більше 30 відсотків.

Вказаний факт позивач у позовній заяві підтвердив.

Що стосується суб`єкта адміністративного правопорушення, то суд встановив наступне.

Абзацом першим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Таким чином, суб`єктами адміністративних правопорушень, диспозиції яких передбачені статтею 60 зазначеного Закону України, є автомобільні перевізники.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцять частини першої статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з абзацом сімнадцятим глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відтак суб`єктом правопорушень, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», можуть бути як юридичні особи, так і фізичні особи, не залежно від того чи здійснюють вони господарську діяльність (мають статус фізичної особи-підприємця), чи ні.

За правопорушення, передбачені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», притягаються автомобільні перевізники, а не власники чи користувачі транспортного засобу, який перевозиться вантаж. Відповідно, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 140/6000/22 і від 22.02.2024 у справі № 520/4486/23.

Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Абзацами першим і другим пункту 11.1 глави 11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, водій транспортного засобу при перевезені вантажів обов`язково повинен мати при собі і зобов`язаний пред`явити посадовим особам відповідача при здійсненні ними контрольних заходів товарно-транспортну накладну, у якій повинно бути зазначено інформацію про автомобільного перевізника.

Суд встановив, що згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 і НОМЕР_4 позивач є власником вантажного контейнеровоза МАН ТҐІкс 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 і спеціалізованого причепа-контейнеровоза КРОНЕ АЦ, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Водночас відповідно до товарно-транспортної накладної від 14.02.2025 № 14, яку надав водій посадовим особам відповідача під час проведення 17402.2025 рейдової перевірки, автомобільним перевізником, який перевозив насіння ріпаку транспортним засобом МАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом КРОНЕ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , був ФОП « ОСОБА_1 ». Будь-яких інших даних, які дали б можливість ідентифікувати автомобільного перевізника, вказана товарно-транспортна наклана не містить.

У постановах від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 та від 22.02.2024 у справі № 520/4486/23 Верховний Суд сформував правовий висновок, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Позивач ні відповідачу до розгляду справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, ні до суду не надав документи, які підтверджували б факт передачі ним відповідних транспортних засобів у користування ФОП « ОСОБА_1 ».

В постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 420/3371/21, при розгляді аналогічного питання зазначено наступне: «Таким чином, в даному випадку саме позивач, який є власником спірного транспортного засобу є перевізником і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту».

Інформація, отримана на підставі реєстраційних документів на транспортні засоби є достатньою для встановлення особи перевізника. Зі вказаних документів вбачається, що транспортний засіб знаходився в користуванні позивача. Отже, посилання позивача на неправомірність визнання його перевізником слід вважати необґрунтованими. Зазначена позиція узгоджується з висновками наданими, за аналогічних обставин, Верховним Судом у постанові від 18.04.2018 № 814/1461/16.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд не приймає як належний доказ копії товарно-транспортної накладної від 14.02.2025 № 14, в яких зазначено, що перевізником є ФОП « ОСОБА_1 ».

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позивач був автомобільним перевізником у спірних правовідносинах, а отже саме він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відтак Постанова № ПШ112793 є правомірною.

Водночас суд врахував, що постановою відповідача від 04.03.2025 № ПС003872 керівника позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 1322 Кодексу України про адміністративні правопорушення за внесення неправдивих відомостей про масу вантажу до товарно-транспортної накладної від 14.02.2025 № 14, а не за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, тобто за інше адміністративне правопорушення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ОСІНЬ ЗОЛОТА» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 13.03.2025 № ПШ112793, винесену Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

5. Учасники справи:

позивач ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ОСІНЬ ЗОЛОТА» (вул. Шкільна, 12, с. Бузьке, Миколаївський район, Миколаївська область, 56636; );

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150; ).

6. Повний текст рішення суду складений 03.11.2025.

Суддя В.Г.Ярощук