Справа № 400/3137/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 р. № 400/3137/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023», ,
до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті, ,
провизнання протиправною та скасування постанови від 13.03.2025 № ПШ112847,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» (далі позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті та Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 13.03.2025 № ПШ112847 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривні.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначив, що 17.02.2025 за результатами проведеної рейдової перевірки посадовими особами відповідача транспортного засобу позивача було складено відповідний акт, в якому зафіксовано порушення вимог абзацу п`ятнадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення габаритно-вагових норм на 13,48 відсотка. Постановою відповідача від 13.03.2025 № ПШ112847 до нього застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень. На думку позивача, вказана постанова є протиправною, оскільки:

фактична маса транспортного засобу складала 42060 кг, тобто з врахуванням 2 % похибки, знаходилась в межах допустимих норм;

акт перевірки був складений відносно власника автомобіля ОСОБА_1 ; на якій підставі відповідач зробив висновок, що позивач був фактичним перевізником, зрозуміти не можливо; тобто вказаний акт був складений без встановлення належного суб`єкта відповідальності;

відповідач проігнорував клопотання позивача про відкладення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та провів її розгляд не врахувавши наведені позивачем у позовній заяві фактичні обставини щодо відсутності в його діях складу правопорушення.

У відзиві на позовну заяву від 14.05.2025 відповідач заперечив проти позову і просив відмовити в його задоволенні повністю. Відзив умотивовано тим, що:

перевіркою транспортного засобу, автоперевізником якого був позивач, 17.02.2025 встановлено перевищення вагових обмежень на одиничну вісь на 13,48 %;

здійснюючи перевезення сипучого вантажу, перевізник повинен враховувати, що під час руху дорогою можливе пересипання вантажу та зміна ваги по осям;

неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду відповідної справи та винесення органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу;

окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали.

У встановлений судом строк позивач подав до суду заяву про усунення недоліків від 10.04.2025, до якої додав копію уточненого адміністративного позову, в якій вірно зазначив найменування відповідача у справі, а саме: Державна служба України з безпеки на транспорті (далі відповідач).

17.04.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за матеріалами в електронній формі.

Одночасно з позовною заявою позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 задоволено та зупинено стягнення на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області від 13.03.2025 № ПШ 112847 по застосування до позивачки адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн до дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 400/3137/25.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 27.12.2022 НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача МАН ТҐІкс 18.440 (MAN TGX 18.440), реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Власником спеціалізованого напівпричепа КРОНЕ СДП 27 (KRONE SDР 27), реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 26.10.2022 НОМЕР_4 .

Згідно з товарно-транспортною накладною від 16.02.2025 № 33, яку надав водій посадовим особам відповідача під час проведення 17.02.2025 рейдової перевірки, автомобільним перевізником, який перевозив насіння ріпаку транспортним засобом МАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_5 , було ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023».

17.02.2025 посадова особа відповідача провела на автомобільній дорозі М-28 «Одеса-Южне» 40 км + 639 м ваговий контроль транспортного засобу засобом МАН ТҐІкс 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом КРОНЕ СДП 27, реєстраційний номер НОМЕР_5 , про що склала Довідку ДЗ 004569 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.02.2025 і Акт № АВ004160 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.02.2025.

Відповідно до зазначено акта під час перевірки виявлено порушення: перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм, а саме: при нормативно допустимому осьовому навантаженні 11,50 т фактичне навантаження на одну з осей становило 13,05 т, загальна маса 42,06 т при допустимій 42 тонни. Суб`єктом, який перевіряється, зазначено ОСОБА_1 і ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023».

За результатами перевірки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 092791 від 17.02.2025 (далі Акт № АР 092791). Відповідно до зазначеного акта автомобільним перевізником допущено перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10 % та не більше 20 % при перевезенні подільного вантажу. Також в цьому акті вказано, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , а автомобільним перевізником є ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023».

Листом від 03.03.2025 № 19733/34/24-25 відповідач повідомив позивача про розгляд справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, яке відбудеться у приміщенні відділу державного нагляду (контролю) у м. Миколаєві 13.03.2025.

У позовній заяві позивач стверджує, що 12.03.2025 його представник подав відповідачу звернення про відкладення розгляду справи з метою надання часу для вивчення матеріалів справи та належної підготовки до її розгляду.

13.03.2025 відповідач виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ112847 (далі Постанова № ПШ112847).

Згідно з цією постановою позивачем допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 до 10 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу Ман держ. номер НОМЕР_2 (акт № 092791), а також постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, має повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, а його посадові особи розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Згідно з пунктом 1 і додатком розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області є структурними підрозділами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті. Статусу юридичних осіб вони не мають.

Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській і відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області не мали статусу юридичної особи, а їх посадові особи були посадовими особами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті.

З огляду на це суд прийшов до висновку, що посадові особи відповідача, зокрема, такого структурного підрозділу його апарату як відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, мали повноваження на розгляд справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується (частина вісімнадцята статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до пункту 16 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2025 № 141), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567), матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 17 Порядку № 1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.

Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».

У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.

Оскаржувана постанова винесена відповідачем 13.03.2025, тобто в межах двомісячного терміну з дня складення відповідного акта (17.02.2025). У позовній заяві позивач підтвердив своєчасність його інформування відповідачем про час і місце розгляду справи.

Відтак відповідач, розглянувши справу за відсутності представника позивача, не порушив вимог пунктів 16 і 17 Порядку № 1567.

Що стосується безпосередньо юридичного складу адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до юридичної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри який перевищують нормативні допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розміри плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом другим частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктами «б» і «в» абзацу першого пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (у редакції, чинній з 16.02.2022 у період дії воєнного стану та протягом року після його припинення чи скасування), встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема:

фактичної маси комбінованого транспортного засобу двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною довжиною 13,716 метра на автомобільних державного значення 42 т;

навантаження на одинарну вісь або на здвоєні осі, якщо відстань між осями менш як 1 метр на автомобільних дорогах державного значення 11,5 тонни.

Відповідно до абзацу чотири пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (у редакції, чинній з 16.02.2022 у період дії воєнного стану та протягом року після його припинення чи скасування), транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Таким чином, законодавством передбачено можливість перевезення з перевищенням габаритно-вагових норм лише неподільних вантажів. Перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами заборонено без будь-яких виключень. Відтак дозволи на такі перевезення, не порушуючи законодавство, не можуть бути виданні.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено юридичну відповідальність за перевезення:

неподільного вантажу з перевищенням законодавчо встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу;

подільного вантажу з перевищенням законодавчо встановлених габаритно-вагових норм.

Суд встановив, що відповідно до акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 092791 автомобільним перевізником допущено перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10 відсотків, але менше 20 відсотків, а саме: на одинарну вісь 13,05 т при нормі 11,5 т (перевищення на 13,48 %).

Згідно з довідки № ДЗ 004569 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.02.2025 під час перевірки посадовими особами відповідача перевізника виявлено порушення: перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм, а саме: при нормативно допустимому осьовому навантаженні 11,50 т фактичне навантаження на одну з осей становило 13,05 т (перевищення на 13,48 %).

Відтак суд прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт порушення автомобільним перевізником габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу на понад 10 %, але не більше 20 відсотків.

Водночас суд врахував, що перевищення осьового навантаження є окремим порушенням, незалежним від дотримання чи недотримання норми повної маси транспортного засобу.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 300/3504/21.

У Постанові № ПШ112847 зазначено, що позивач допустив перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5 до 10 відсотків, а не від 10 до 20 відсотків, як встановлено в Акті № АР 092791, і за якою здійснено кваліфікацію правопорушення, вчиненого позивача.

Цей недолік є формальним, оскільки кваліфікація правопорушення, встановленого в Акті № АР 092791, у постові № ПШ112847 здійснено правильно, а саме: за абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Однак, згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеної у постанові від 16.03.2023 у справі № 400/4409/21, формальний недолік адміністративного акта не може бути єдиною підставою для скасування правомірного по суті рішення суб`єкта владних повноважень.

Що стосується суб`єкта адміністративного правопорушення, то суд встановив наступне.

Абзацом першим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Таким чином, суб`єктами адміністративних правопорушень, диспозиції яких передбачені статтею 60 зазначеного Закону України, є автомобільні перевізники.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцять частини першої статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з абзацом сімнадцятим глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відтак суб`єктом правопорушень, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», можуть бути як юридичні особи, так і фізичні особи, не залежно від того чи здійснюють вони господарську діяльність (мають статус фізичної особи-підприємця), чи ні.

За правопорушення, передбачені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», притягаються автомобільні перевізники, а не власники чи користувачі транспортного засобу, який перевозиться вантаж. Відповідно, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 140/6000/22 і від 22.02.2024 у справі № 520/4486/23.

Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Абзацами першим і другим пункту 11.1 глави 11 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, водій транспортного засобу при перевезені вантажів обов`язково повинен мати при собі і зобов`язаний пред`явити посадовим особам відповідача при здійсненні ними контрольних заходів товарно-транспортну накладну, у якій повинно бути зазначено інформацію про автомобільного перевізника.

Суд встановив, що автомобільним перевізником у товарно-транспортній накладній від 16.02.2025 № 33, яку надав водій посадовим особам відповідача під час проведення відповідної перевірки, вказаний ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023».

Більше того, в Акті № АВ004160 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.02.2025 та в Акті № АР 092791 зазначено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , а перевізником згідно з ТТН є ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС».

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 27.12.2022 НОМЕР_1 і від 26.10.2022 НОМЕР_4 ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача МАН ТҐІкс 18.440 та спеціалізованого напівпричепа КРОНЕ СДП 27.

Відтак в Акті № АВ004160 і в Акті № АР 092791 посадові особи відповідача зафіксували правдиві дані як про власника відповідного транспортного засобу, так і про перевізника.

У постановах від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 та від 22.02.2024 у справі № 520/4486/23 Верховний Суд сформував правовий висновок, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Таким чином, відповідач під час належного розгляду по суті справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт зобов`язаний був установити особу автомобільного перевізника, яка має нести відповідальність за абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що він і зробив.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позивач був автомобільним перевізником, а отже саме він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже Постанова № ПШ112847 є правомірною.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 13.03.2025 № ПШ 112847 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

5. Учасники справи:

позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» (вул. 40 років Перемоги, 4, м. Нова Одеса, Миколаївський район, Миколаївська область, 56601; );

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150; ).

6. Повний текст рішення суду складений 03.11.2025.

Суддя В.Г.Ярощук