Справа № 380/976/25
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 рокусправа № 380/976/25 м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/976/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, які полягають у не врахуванні періодів роботи ОСОБА_1 на території Російської Федерації із 28.01.2005 до 29.06.2008, із 22.10.2008 до 25.06.2009, із 08.12.2009 до 24.06.2009 із 20.10.2010 до 23.06.2011, із 10.11.2011 до 27.04.2012, із 24.05.2012 до 29.03.2013 із 16.06.2013 до 03.12.2013, із 25.12.2013 до 06.10.2014 із 18.01.2015 до 31.05.2015.

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області із 31.12.2024 здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 та врахувати при перерахунку пенсії пільгову довідку від 29.05.2015 №7, довідку про заробітну плату від 31.05.2015 №20, довідку про заробітну плату № 21 від 31.05.2015.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.02.2020 ОСОБА_1 було призначено пенсію по віку. Згідно відповіді на адвокатський запит від 14.11.2024 вдалось дізнатися, що при призначенні пенсії страховий стаж становив 33 роки, який обчислений із заробітної плати за період з 01.07.1978 по 30.06.1983 та з 01.07.2000 по 31.05.2005, з 01.09.2015 до 29.02.2020.

Однак періоди роботи ОСОБА_1 в Російській Федерації за період із 2005 до 2015 року, не було враховано до страхового стажу та при визначені розміру пенсійної виплати, бо як вбачається із акту перевірки довідки про роботу, підприємством не сплачено ЄСВ.

Як тільки ОСОБА_1 дізнався, що йому не було враховано вказані періоди роботи він звертався 25.11.2024, 10.12.2024, 31.12.2024, із заявами до ГУ ПФУ у Львівській області про перерахунок пенсії.

Рішенням №70 від 06.01.2025 ГУ ПФУ у Вінницькій області ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки не враховано відповідні періоди роботи.

Не погоджуючись із таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду позовом.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому.

Чинне законодавство України встановлює обов`язкову умову для можливості врахування заробітку при обчисленні пенсії особи сплата відповідних страхових внесків з такого заробітку (доходу). При цьому в Україні діє законодавчо визначений принцип рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також диференціації розмірів пенсій. А наведені принципи означають, що зарахування заробітку при обчисленні розміру пенсії можливе лише у разі сплати особою відповідних страхових внесків з такого заробітку (доходу). Ця вимога поширюється на усіх громадян, що є змістом принципу рівноправності. Тому зарахування заробітку для обчислення пенсії одній особі без сплати з такого заробітку страхових внесків є порушенням принципу рівноправності стосовно інших громадян, які своєчасно та відповідно до вимог чинного законодавства сплачують відповідні страхові внески.

Крім того, це порушує принцип неухильності виконання обов`язку стосовно сплати страхових внесків, принцип диференціації розмірів пенсій, та інші наведені вище принципи, адже розмір пенсії в такому випадку не корелюватиме з виконанням обов`язку щодо сплати страхових внесків та вкладеними особою зусиллями для створення свого матеріального забезпечення після виходу на пенсію.

Отже, зарахування до страхового стажу періодів роботи та заробітної плати на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав здійснюється за умови підтвердження сплати внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність. Виходячи з поданих документів у 2020 році та акту перевірки №78 від 07.07.2020 (перевірено довідку про з-ту №20, №21 від 31.05.2015), де вказано, що страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування з виплат на користь даної фізичної особи ( ОСОБА_1 ) не нараховувались та не відраховувались в Пенсійний фонд.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі- Угода), зарахування до страхового стажу з 1 січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, у тому числі, періодів роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, та врахування заробітної плати за період роботи на території державучасниць Співдружності Незалежних Держав здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилася трудова діяльність.

Поряд з тим, з 01.01.2023 Російська Федерація припиняє участь в наведеній Угоді. Відтак, у період відсутності відповідного нормативно-правового акта, що регулює порядок дій, який застосовується при призначенні та перерахунку пенсій громадянам, які проживали чи працювали на території російської федерації, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону №1058.

Отже, рішенням Головного управління № 70 від 06.01.2025 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії позивачу.

В рішенні Головним управлінням проведено аналіз документів що містяться в матеріалах пенсійної справи позивача, та повідомлено позивача, що виходячи з поданих документів у 2020 році та акту перевірки №78 від 07.07.2020 (перевірено довідку про з-ту №20, №21 від 31.05.2015), де вказано, що страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування з виплат на користь даної фізичної особи ( ОСОБА_1 ) не нараховувались та не відраховувались в Пенсійний фонд.

Тобто в Головного управління відсутні будь які підстави для проведення дій стосовно пенсії позивача з огляду на те що призначення пенсії позивача відбулось в 2020 році та здійснювалось не Головним управлінням, а при зверненні за перерахунком пенсії зі зміною надбавки позивачем не додано будь яких документів для здійснення такого перерахунку.

З огляду на зазначене відповідач вказує, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства України, і, як наслідок не підлягають задоволенню.

Позиція відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладена у відзиві на позовну заяву.

Відповідач зазначає, що позивач перебуває з 29.02.2020 на обліку в Головному управління, та отримує пенсію за віком згідно Закону № 1058.

Страховий стаж ОСОБА_1 становив 33 роки 00 місяців 09 днів. Середньомісячний заробіток, який застосовувався для обчислення пенсії складав 12865,75 грн, обчислений із заробітної плати за період з 01.07.1978 по 30.06.1983 та з 01.07.2000 по 31.05.2005, з 01.09.2015 по 29.02.2020.

31.12.2024 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України через Веб-портал із заявою про перерахунок пенсії.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію. Таким органом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято Рішення від 06.01.2025 № 70, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії.

Статтею 24 Закону № 1058 визначено порядок обчислення страхового стажу. Страховий стаж - не період (строк), упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

В жодній з довідок наданих позивачем, від 29.05.2015 № 7, від 31.05.2015 № 20 та №21 від 31.05.2015 не зазначено про сплату страхових внесків, а також не додано жодного підтвердження пре сплату внесків з заробітної плати отриманої позивачем на території Російської Федерації, що є обов`язковим при врахуванні довідок про заробітку плату.

Виходячи з поданих документів у 2020 та акту перевірки № 75 від 07.07.2020 (перевірено довідку про з-ту №20, №21 від 31.05.2015, де вказано , що страхові внески па обов`язкове пенсійне страхування з виплат на користь даної фізичної особи ( ОСОБА_1 ) не нараховувались та не відраховувались в Пенсійний фонд.

Враховуючи вищевикладене, відмовлено ОСОБА_2 у врахуванні довідок про заробітну плату, оскільки відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді судді від 27.01.2025 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

28.01.2005 був прийнятий водієм автомобіля в ГУП м. Москви «Мосгортранс» філіал 16 автобусний парк.

На цьому підприємстві ОСОБА_1 працював із 28.01.2005 до 29.06.2008, із 22.10.2008 до 25.06.2009, із 08.12.2009 до 24.06.2009, із 20.10.2010 до 23.06.2011, із 10.11.2011 до 27.04.2012, із 24.05.2012 до 29.03.2013, із 16.06.2013 до 03.12.2013, із 25.12.2013 до 06.10.2014, із 18.01.2015 до 31.05.2015, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 від 27.01.1978.

Позивач перебуває з 29.02.2020 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, та отримує пенсію за віком згідно Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж позивача становив 33 роки 00 місяців 09 днів. Середньомісячний заробіток, який застосовувався для обчислення пенсії складав 12865,75 грн, обчислений із заробітної плати за період з 01.07.1978 по 30.06.1983 та з 01.07.2000 по 31.05.2005, з 01.09.2015 по 29.02.2020.

14.11.2024 Головне управління у Львівській області надало відповідь на адвокатський запит від 06.11.2024 за №71 про надання інформації щодо ОСОБА_1 .

У даному листі відповідач серед іншого зазначив наступне:

«Щодо періодів роботи в російській федерації із 2005 до 2015 р.р. зазначаємо наступне: до 01.01.2010 відповідно до ст. 7 федерального закону від 15.12.2001 №167-Ф3 «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації» громадяни України, які тимчасово перебували на території російської федерації не являлися застрахованими особами та страхові виплати на обов`язкове пенсійне страхування не нараховувались.

З 01.01.2010 з іноземних працівників жодні відрахування в державні позабюджетні фонди не проводились з посиланням на нормативні документи.

З 01.01.2012 - пенсійному страхуванню підлягали іноземні громадяни та особи без громадянства, які тимчасово перебували в росії і з якими були укладені трудові договори на термін не менше шести місяців.

Сокальським відділом обслуговування громадян (сервісним центром) Управління обслуговування громадян листом № 1300-0227-10/17311 від 20.03.2020 року було скеровано запит за проведенням перевірки даних відображених в наданих довідках (від 31.05.2015 № 20 за період з січня 2005 по грудень 2010, від 31.05.2015 № 21 за період з січня 2011 по травень 2015, виданих адміністрацією ГУП «Мосгортранс») із відомостями, які зазначені в первинних документах ОСОБА_1 .

На даний запит, 04.08.2020 за № 3110/10 надійшов Акт документальної перевірки відомостей про заробітну плату № 78 від 07.07.2020, який проведено головним спеціалістом-експертом відділу по формуванню пенсійних прав окремих категорій застрахованих осіб Управління призначення, перерахунків, виплати пенсій, ЄСВ та інших соціальних виплат Головного управління ПФР № 8. В даному акті зазначено, що розбіжностей з довідками № 20, № 21 від 31.05.2015 не виявлено.

Враховуючи відомості, які зазначені в Акті документальної перевірки відомостей про заробітну плату № 78 від 07.07.2020 відсутні законні підстави щоб зарахувати до страхового стажу період з січня 2005 по травень 2015.

У зв`язку з вище наведеним не зараховано до страхового та загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи в росії з січня 2005 по травень 2015.

Окрім цього, відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 № 2783- IX - зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Сторони Україна та росія вийшли з угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Тобто, угода про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня і 992 не діє на території України та росії.

Крім цього, російська федерація ще у червні 2022 року денонсувала Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак, з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року».

31.12.2024 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України через Веб-портал із заявою про перерахунок пенсії.

До вказаної заяви позивачем долучено зокрема пільгову довідку від 29.05.2015 №7 видана ГУП «Мосгостранс», трудову книжку, в якій наявні записи щодо роботи в російській федерації за період із 2005 року по 2015 рік, довідку №20 від 31.05.2015, видана « 16-им автобусним парком ГУП», де вказаний розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період із січня 2005 року до грудня 2010 року, довідку №21 від 31.05.2015 виданий « 16-им автобусним парком ГУП», де вказаний розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період із січня 2011 року до травня 2015 року.

За принципом екстериторіальності вказану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління № 70 від 06.01.2025 позивачу відмовлено позивачу у перерахунку пенсії.

Підставою для відмови слугувало те, що відповідно до п.1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Законом України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» Україна зупинила дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної від імені України у м.Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 №240/94 ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь

Разом з тим Україна Законом України від 10.01.2002 №2933-111 Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів приєдналась до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року (далі-Конвенція 1961 року). Конвенція 1961 року застосовується у відносинах з державами, що не висловили заперечені, проти їх приєднання до Конвенції 1961 року.

Державами учасницями Конвенції 1961 року є також Російська Федерація та Республіка Білорусь.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції 1961 року єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, який скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення.

Видані в цих державах документи, які не мають установленої форми, приймаються на території України за умови проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

При призначенні пенсії заробітна плата враховується на території російської федерації за період по 31.12.1991 за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- Виходячи з поданих документів у 2020р та акту перевірки №78 від 07.07.2020р ( перевірено довідку про з-ту №20, №21 від 31.05.2015рр) , де вказано , що страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування з виплат на користь даної фізичної особи ( ОСОБА_1 ) не нараховувались та не відраховувались в Пенсійний фонд.

Враховуючи вищевикладене, відмовлено гр. ОСОБА_1 у врахуванні довідок про заробітну плату, оскільки відсутні підстави для здійснення перерахунку.

Позивач, не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, уважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (ст. 8 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Вирішуючи по суті існуючий спір у частині зарахування стажу в російській федерації, суд першочергово звертає увагу на ту обставину, що при визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1058-IV, вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація.

Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Статтею 7 Угоди від 14.01.1993 року визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в Росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії. Принагідно суд зазначає, що неможливість встановити сплату страхових внесків, не може бути підставою для відмови в зарахуванні такого стажу.

Окрім того, аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Принагідно суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 передбачено вихід України з цієї Угоди, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 19.06.2023 року.

Однак, суд наголошує, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Зокрема, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

Варто зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

Як уже зазначалося, 01.12.2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України за № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон №2783-IX) і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР.

Суд наголошує, що вказаний закон набрав чинності з 23.12.2022 року.

Відтак, стаж набутий в РФ та відомості про заробітну плату за такий період повинні бути враховані органами Пенсійного фонду України.

Мотивуючи не зарахування вказаних відомостей, відповідач вказує на неможливість їх підтвердження первинними документами.

З цього приводу, суд зауважує таке.

Згідно з пунктом 2.10 розділу ІІ Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Суд врахував, що відповідач не скористався повноваженнями, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, згідно якої органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Більше того, судом враховано, що відповідач не може скористатися вказаним, з огляду на правовий режим воєнного стану та наслідки, що виникли.

Тобто відповідач унеможливлений здійснити перевірку відомостей у вищезазначених довідках, однак неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку відповідної довідки особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії (п. 41 постанови Верховного Суду від 09 липня 2020 р. у справі № 235/7688/16-а), а обов`язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати, не може бути покладено на пенсіонера.

Суд наголошує, що позивачка фактично опинилася в ситуації, що відповідно позбавляє її можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Відтак, суд вважає, що позивач не може бути позбавлена права отримання належного розміру пенсії у зв`язку з неможливістю підтвердження відомостей у довідках, що видані в РФ та на тимчасово окупованих територіях.

Щодо не нарахування страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування та посилання відповідачів на практику Верховного Суду від 29.01.2024 у справі 560/5001/21, суд зазначає наступне.

Верховний Суд в постанові від 29.01.2024 за результатом розгляду справи № 560/5001/21 зазначив:

«… 39. У справі, що розглядається суди встановили та з матеріалів справи видно, що відмова ГУ ПФУ в Хмельницькій області у зарахуванні до стажу позивача періоду його роботи з 24.06.2002 по 31.05.2004 в ГТ «Петро Газ Азія» (Туркменістан) та відмова у перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати за вказаний період пов`язана з тим, що відомості, зазначені у довідці про заробітну плату, не підтверджені актом перевірки або копіями первинних документів, а відтак зарахування стажу із зазначенням заробітної плати нульовим значенням потягне за собою зменшення розміру пенсії. При цьому відповідач 28.03.2019 звернувся з листом до Пенсійного фонду Туркменістану, в якому просив витребувати акт звірки заробітної плати чи надати копії первинних документів про заробітну плату позивача. На час розгляду справи відповідь не надходила.

40. Однак, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення тим, що виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки є підставою для неврахування довідки, не врахували, що проведення перевірки відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату, є забезпеченим правом відповідача, а встановлення факту подання недостовірних відомостей може бути здійснено лише на підставі офіційних документів, які на час розгляду справи до відповідача ще не надійшли.

41. До того ж, застосовуючи до спірних правовідносин висновок про неможливість перекладення на особу тягара доведення правдивості чи достовірності даних у первинних документах щодо нарахування заробітної плати на конкретній посаді, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, суди попередніх інстанцій не врахували, що вказаний висновок стосується відомостей, зазначених у первинних документах, а у справі, що розглядається первинні документи якраз відсутні, а відповідач, користуючись наданим йому правом, витребував їх в уповноваженого органу Республіки Туркменістан для підтвердження виплаченої позивачу заробітної плати за спірний період.

42. Крім того, суди попередніх інстанцій не звернули уваги та не перевірили належним чином, чи підтверджено належними доказами відповідні відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Туркменістану, а також утримання відповідних податків та обов`язкових платежів із його заробітної плати. Адже сплата обов`язкових внесків в подальшому спрямовується на забезпечення пенсійного страхування…».

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до підпункту 3 пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Як вбачається з матеріалів справи спірні періоди роботи підтверджуються записами у трудовій книжці, в якій наявні записи щодо роботи в російській федерації за період із 2005 року по 2015 рік , пільговій довідці від 29.05.2015 №7, довідці №20 від 31.05.2015 де вказаний розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період із січня 2005 року до грудня 2010 року, довідці №21 від 31.05.2015, де вказаний розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період із січня 2011 року до травня 2015 року, які видані 16-им автобусним парком ГУП «Мосгостранс».

Водночас, обґрунтованих зауважень щодо довідки від 15.02.2022 відповідачем не наведено, про що свідчить зміст листа Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області від 14.11.2024 №1300-5903-8/187786, у якому відповідач 1 зазначив, що 04.08.2020 за № 3110/10 надійшов Акт документальної перевірки відомостей про заробітну плату № 78 від 07.07.2020, який проведено головним спеціалістом-експертом відділу по формуванню пенсійних прав окремих категорій застрахованих осіб Управління призначення, перерахунків, виплати пенсій, ЄСВ та інших соціальних виплат Головного управління ПФР № 8. В даному акті зазначено, що розбіжностей з довідками № 20, № 21 від 31.05.2015 не виявлено.

А в рішенні Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області зазначено, шо відповідно до поданих документів у 2020р та акту перевірки №78 від 07.07.2020р ( перевірено довідку про з-ту №20, №21 від 31.05.2015рр), де вказано , що страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування з виплат на користь даної фізичної особи ( ОСОБА_1 ) не нараховувались та не відраховувались в Пенсійний фонд.

Однак, ні Головним управлінням Пенсійного фонду у Львівській області та ні Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області не надано жодних належних та допустимих доказів для підтвердження не сплати страхових внесків, зокрема не надано акту перевірки №78 від 07.07.2020, який містить відомості про не сплату внесків на обов`язкове пенсійне страхування.

З огляду на це, заробітна плата, отримана позивачем за період з 2005 по 2015 підлягає врахуванню при обчисленні його пенсії.

Крім того встановлено, що у цих довідках № 20 та № 21 від 31.05.2015 про заробітну плату роботодавець підтверджує, що за вказаний період усі відрахування до відповідного пенсійного фонду здійснювались за встановленим тарифом, що відповідачами не спростовано.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу лише з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Також відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації та неможливість їх підтвердження не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком стажу роботи, набутого на підприємствах російської федерації, який підтверджений належними доказами, зокрема записами трудової книжки.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 січня 2025 року у справі №620/3530/22, від 17.09.2024 у справі №580/3576/22.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відтак, оскаржене рішення відповідача-2 із цього приводу є протиправним, адже порушує гарантовані соціальні права. При цьому, саме рішенням, а не діями відповідача-2 порушуються права позивача.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №70 від 06.01.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3). Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії (п.4.10).

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке прийняло спірне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У даному випадку, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №70 від 06.01.2025 про відмову у перерахунку пенсії, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивача, із врахуванням відомостей згаданих довідок про заробітну плату та пільгової довідки.

Частиною 4 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною 1 статті 35, частиною 2 статті 38, частиною 3 статті 42 і частиною 5 статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

З огляду на те, що позивач подав заяву на перерахунок пенсії 31.12.2024, то право на перерахунок пенсії виник у нього з 01.01.2025

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

За змістом правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Оскільки позов містить позовні вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає, виходячи з кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №70 від 06.01.2025 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025, із врахуванням відомостей зазначених у довідках про заробітну плату №20, №21 від 31.05.2015 та пільгової довідки від 29.05.2015 №7, які видані 16-им автобусним парком ГУП «Мосгостранс».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 31.10.2025 року.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович