Справа № 320/60402/24
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року № 320/60402/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №3 від 28.08.2024, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №3 від 28.08.2024, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.08.2024, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність обставин вчинення нею порушення вимог податкового законодавства, встановлення обставин чого стало підставою притягнення її до відповідальності шляхом прийняття оскаржуваних рішень.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому відзиві.

Такі доводи заперечені позивачем у наданій суду відповіді на відзив.

У судовому засіданні 19.05.2025 судом вирішено здійснювати подальший розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу з отриманого інвестиційного прибутку від продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» () за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 10.07.2024 № 85385/Ж5/26-15- 24-02-03/, яким зафіксовано порушення позивачем:

п.п. «а» п. 176.1 ст. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України, а саме: не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

п.п. 168.2.1 п. 168.2, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України з урахуванням вимог п.п. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, п.п. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України, а саме: занижено інвестиційний прибуток за 2019 рік на суму 6 251 850,00 грн та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2019 рік в сумі 1 125 333,00 грн з отриманого доходу;

п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а саме: не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджете військовий збір у сумі 93 777,75 грн.

Головним управлінням ДПС у м. Києві, на підставі висновків акта перевірки, винесено податкові повідомлення-рішення:

№ 3 від 28.08.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 1 406 666 грн 25 коп, з яких 1 125 333,00 грн - сума основного платежу, 281 333, 25 грн - штрафна санкція.

№ 3 від 28.08.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» на загальну суму 117 222 грн 19 коп. з яких 93 777.75 грн - сума основного платежу. 23 444, 44 грн - штрафна санкція.

№ 3 від 28.08.2024, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 020, 00 грн за ненадання посадовим (службовим) особам контролюючих органів до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подано до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік з додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами» (далі - Додаток Ф1).

Відповідно до поданого Додатку Ф1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, ОСОБА_1 задекларувала інвестиційний дохід від продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» в сумі 6 251 850,00 грн, інвестиційні витрати в сумі 6 251 850,00 грн та фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами у сумі 0,00 грн.

Відповідно наданого ОСОБА_1 договору купівлі-продажу частки від 18.09.2019 року, ОСОБА_1 здійснила продаж частки (50%) у статутному капіталі ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» вартістю 6 251 850,00 грн за ціною 6 251 850,00 грн фізичній особі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (Покупець).

Відповідно до інформації, зазначеної в протоколі № 1 зборів засновників ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» від 06.09.2019, створено Товариство та вирішено створити (сформувати) статутний капітал за рахунок нерухомого майна та затвердити грошову оцінку майнових внесків у сумі 12 503 700,00 грн, зокрема внесок засновника ОСОБА_1 є % частина від нежитлових приміщень з № 1 по № 11 (групи приміщень № 20) № 1 (групи приміщень № 21) загальною площею 213 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 38718494, належать ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на власність від 13.12.2012 року, серії НОМЕР_2 , виданого на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 13.12.2022 року № 1195-В. Внесок оцінений засновниками Товариства в сумі 6 251 850,00 грн.

Згідно з актом грошової оцінки нерухомого майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» від 06.09.2019, учасники Товариства ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) оцінили власні внески до статутного капіталу Товариства у вигляді нерухомого майна таким чином:

внесок ОСОБА_1 : 14 частина нежитлових приміщень з № 1 по № 10 (групи приміщень № 19), з № 1 по № 11 (групи приміщень № 20), № 1 (групи приміщень № 21), загальною площею 213 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 , оцінений засновниками в сумі 6 251 850,00 грн.

внесок ОСОБА_3 : 4 частина від нежитлових приміщень з № 1 по № 10 (групи приміщень № 19), з № 1 по № 11 (групи приміщень № 20), № 1 (групи приміщень № 21), загальною площею 213 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 , оцінений засновниками в сумі 6 251 850,00 грн.

Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів Товариства від 12.09.2019 року, вищезазначене нерухоме майно передано до статутного капіталу ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ».

Також, позивачем надано копію звіту від 11.06.2024 року про незалежну експертну оцінку вартості нерухомого майна, а саме групи нежитлових приміщень з № 1 по № 10 (групи приміщень № 19), з № 1 по № 11 (групи приміщень № 20), № 1 (групи приміщень № 21), загальною площею 213 кв.м., які розташовані в м. Києві по вул. Оболонська набережнщ№Д9, корп. З (літ. А), відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 18.09.2019 року склала 12 660 000,00 грн.

Незалежна експертна оцінка вартості зазначеного нерухомого майна проведена 11.06.2024 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «РЕГІОНЗЕМ» (), що діє на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 40/2024 від 23.01.2024 року на дату 18.09.2019 року.

Відповідно до п.п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Статтею 13 Закону України «Про товариства обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлено, що вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом.

Вклад у негрошовій формі повинен мати грошову оцінку, що затверджується одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. При створенні товариства така визначається рішенням засновника про створення товариства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка, зокрема, майна - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено випадки проведення оцінки майна. Так, оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї із сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим, зокрема з метою оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою.

Документальним підтвердженням витрат, понесених фізичною особою на придбання інвестиційного активу, мають бути документи, що засвідчують факт передачі майна, як вкладу до статутного капіталу товариства (зокрема акт приймання-передачі майна, за умови, що містить усі реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), звіт про оцінку (акт оцінки) цього майна, рішення загальних зборів учасників товариства про затвердження грошової оцінки вкладу та інші документи первинного обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Цивільного кодексу України, вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Грошову оцінку вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці.

Отже, звіт про незалежну оцінку є основою для вираження волі (згоди) учасників товариства щодо вартості вкладу, фактично він є невід`ємною часиною таких документів як акт приймання- передачі майн до статутного капіталу та протоколу загальних зборів учасників.

Наданий ОСОБА_1 звіт про незалежну експертну оцінку вартості нерухомого майна, яке вносилось ОСОБА_1 до статутного капіталу товариства, складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «РЕГІОНЗЕМ» 11 червня 2024 року за замовленням фізичної особи ОСОБА_1 та фізичної особи ОСОБА_3 з метою прийняття управлінських рішень, відповідно до якого ринкова вартість нерухомового майна на 18 вересня 2019 року (дата продажу частки статутного капіталу ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» фізичною особою ОСОБА_1 ) склала 12 660 000,00 грн.

Тобто, оцінка нерухомого майна проведена після здійснення внеску до статутного капіталу ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» (нерухоме майно було передано до статутного капіталу ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» 12 вересня 2019 року).

Водночас, відповідно до наданого звіту про оцінку нерухомого майна від 11.06.2024, даний звіт був складений для прийняття управлінського рішення, а не з метою внесення майна до статутного капіталу ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ».

Таким чином, ОСОБА_1 не надано документ, який підтверджує вартість нерухомого майна, внесеного 12 вересня 2019 року до статутного капіталу ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ», що включена платником податків до складу інвестиційних витрат в подній декларації за 2019 рік в сумі 6 251 850,00 грн.

Отже, на думку суду, перевіркою правомірно встановлено, що задекларовані інвестиційні витрати на придбання (формування) частки у статутному капіталі ТОВ «ВАЙОЛЕТТІ» у сумі 6 251 850,00 грн від продажу якої у 2019 році ОСОБА_1 отримано інвестиційний дохід, документально не підтверджені, що свідчить про відсутність понесених витрат на придбання таких активів.

Відповідно до п.п. 168.2.1 п. 168.2 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загально річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до п.п. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 % - для пасивних доходів, у тому числі нарахованих у вигляді дивідендів по акціях та/або інвестиційних сертифікатах, що виплачуються інститутами спільного інвестування (крім зазначених у підпункті 1167.5.2 цього пункту).

Відповідно до п.п. 167.5.3 п. 167.5 ст. 167 ПК України у цьому розділі термін «пасивні доходи» означає доходи, зокрема, інвестиційний прибуток.

Податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 від отриманого інвестиційного прибутку становить 1 125 333,00 грн (6 251 850,00 * 18%).

Відповідно, в порушення вимог п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України ОСОБА_1 неутримано та несплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2019 рік у сумі 1 125 333,00 грн, з отриманого доходу від продажу інвестиційного активу.

Згідно з вимогами п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно вимог п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Кодексу, ставка збору становить 1,5% від об`єкта оподаткування.

Військовий збір від отриманого ОСОБА_1 інвестиційного прибутку становить 93 777,75 грн (6 251 850,00 грн * 1,5%).

Таким чином, в порушення вимог п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Кодексу ОСОБА_1 занижено та не перераховано до бюджету з отриманого інвестиційного прибутку, військовий збір за 2019 рік в розмірі 93 777,75 грн.

Беручи до уваги зазначене вище у сукупності, суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) було доведено правомірність прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 28.08.2024 № 3 та № 3.

Щодо питання ведення Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог статті 177 ПК України обов`язок щодо ведення такої книги покладався виключно на фізичних осіб-підприємців, статусом якої позивач не наділена у межах спірних правовідносин.

Відповідно, безпідставним є оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 3 від 28.08.2024, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 020, 00 грн за ненадання посадовим (службовим) особам контролюючих органів до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Загальна сума зобов`язань, що оскаржується позивачем, визначеного оскаржуваними рішеннями, становить 1 524 908, 44 грн. Як встановлено вище, такі рішення підлягають скасуванню в частині застосування до позивача зобов`язань у розмірі 1 020, 00 грн, що становить 0, 07% від 1 524 908, 44 грн.

Отже оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 15 140, 00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн, що підтверджується матеріалами справи, на її користь підлягають стягненню судові витрати у розмірі 24, 60 грн, що становить 0, 07% від вказаної суми.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №3 від 28.08.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 24, 60 грн (двадцять чотири гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.