Справа № 727/11384/25
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2025-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/228/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участі секретаря судового засідання Макогон А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ,; місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1216 від 03.09.2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, та закриття провадження по справі.

Мотивуючи позовні вимоги посилається на те, що 03.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову №1216, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за нібито порушення правил військового обліку у зв`язку з його неприбуттям для постановки на облік після досягнення 25-річного віку. Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що з винесеною постановою він не згоден, вважає її протиправною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, позивач вказує на те, що в оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази які б підтверджували вчинення ним адміністративного правопорушення. Зазначає, що відсутні докази того, що він дійсно не перебуває на військовому обліку або ухилявся від постановки на облік. Вказує на те, що у постанові відсутні посилання на витяги з реєстру військовозобов`язаних, повістки про виклик до ТЦК та СП, які б підтверджували його вину. Також посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням територіальної юрисдикції, оскільки відповідно до статті 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік ведеться за місцем реєстрації (прописки) громадянина, а він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , де й перебував на військовому обліку. Позивач звертає увагу і на те, що у постанові містяться численні формальні помилки та описки, зокрема у прізвищі уповноваженої особи, яка склала протокол, що ставить під сумнів автентичність документа. Вказує і на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено о 00 год. 01 хв. у приміщенні центру мобілізації, що викликає сумніви щодо дотримання процесуальної форми та часу його складання. Позивач також наголошує, що при розгляді справи не було дотримано вимог статей 268 та 280 КУпАП, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Стверджує, що йому не надано можливості надати пояснення та не досліджено повністю обставини справи. Окрім викладеного позивач вказує і на те, що строки притягнення його до адміністративної відповідальності пропущені, оскільки йому виповнилося 25 років ще у 2014 році, а отже, минули строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №1216 від 03.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210 КУпАп та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.09.2025 року позовну заяву залишено без руху.

22.09.2025 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.09.2025 року відкрито провадження по справі.

24 жовтня 2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , направив до суду відзив на адміністративний позов. Вважає, щопостанова ЧМТЦК (ООЦМ) №1216 від 03.09.2025 року була винесена з дотриманням вимог законодавства, на підставі належних доказів і в межах повноважень посадової особи. Обґрунтовує свою позицію тим, що згідно ст. 1 ЗУ Про правовий режим воєнного стану, під час дії воєнного стану органам військового управління, у тому числі територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, надано право здійснювати заходи з мобілізаційної підготовки, оборони, захисту населення і забезпечення обороноздатності держави. Посилається також на положення статей 1, 33, 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, згідно з якими громадяни України, що є військовозобов`язаними, зобов`язані перебувати на військовому обліку за місцем проживання та повідомляти ТЦК та СП про зміну місця проживання у семиденний строк. У відзиві також зазначено, що позивач прибув із Луганської області до м. Чернівці та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , але не став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги чинного законодавства. Відповідач вважає, що при розгляді справи були дотримані вимоги статей 245, 252, 279280 КУпАП, а матеріали адміністративної справи відповідають вимогам статті 235 КУпАП. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, та здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився. Клопотав про розгляд справи за його відсутності та просив врахувати при ухваленні рішення позицію відповідача, що викладена у відзиві на позов.

У відповідності до вимог частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Згідно ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Досліджені судом докази та застосовані норми права.

Судом, належними та допустимими доказами по справі встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) №1216 від 03.09.2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень. Як вбачається з тексту даної постанови, підставою для її винесення стало нібито невиконання позивачем ОСОБА_1 обов`язку щодо прибуття для постановки на військовий облік після досягнення 25-річного віку (а.с.6-7).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЧМТЦК (ООЦМ) №1216 від 29.08.2025 року, складеного солдатом ОСОБА_3 , у присутності позивача ОСОБА_1 встановлено факт порушення правил військового обліку (а.с.8).

Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади №2025/013075886 від 08.09.2025 року, місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_5 (а.с.9).

Відповідно до посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_3 , виданого Управлінням соціального захисту населення Сватівської РДА, ОСОБА_1 , 1989 р.н., є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.12).

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №883782 від 10.08.2020 року, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, з висновком «виражене обмеження життєдіяльності» (а.с.20).

У відповідності до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.

Правила військового обліку встановлені Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу", Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Так, відповідно до п. п. 2-3 "Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Разом з цим, частина 3 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою №1216 від 03.09.2025 року, яка була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за нібито порушення правил військового обліку у зв`язку з його неприбуттям для постановки на облік після досягнення 25-річного віку.

Позивач категорично не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її протиправною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що у відсутні будь-які докази вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення. Також позивач наголошує на тому, що при розгляді справи відповідачем не було дотримано вимог статей 268 та 280 КУпАП, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, йому не надано можливості надати пояснення чи подати власні докази, що є порушенням його прав на захист та справедливий розгляд.

Досліджуючи матеріали справи та відзив, судом не встановлено підтверджень про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно не перебуває на військовому обліку або ухилявся від постановки на облік. Зокрема, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на витяги з реєстру військовозобов`язаних, копії повісток про необхідність з`явитися до органу ТЦК та СП, чи інших доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем ч. 3 ст.210 КУпАП.

Так, відповідно до статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом семи днів повідомити відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про зміну місця проживання.

Разом з цим, згідно зі статтею 38 цього Закону, військовий облік ведеться за місцем проживання (реєстрації) громадян територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Судом також встановлено, що оскаржувана постанова винесена з порушенням територіальної юрисдикції, оскільки відповідно до статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік ведеться за місцем реєстрації (прописки) громадянина.

Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади №2025/013075886 від 08.09.2025 року, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів, а також ведеться за місцем проживання громадян.

Суд також вважає за необхідне, звернути увагу на те, що строки притягнення до адміністративної відповідальності пропущені, адже позивачу ОСОБА_1 виповнилося 25 років ще у 2014 році, тобто строки, передбачені статтею 38 КУпАП, минули.

Відповідно до статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є такою, щоприйнята неправомірно без врахування усіх обставин справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів

Так, згідно з Інструкцією, уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (п. 3 р. І). До протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол (п. 6 р. II). Матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП (п. 9 р. II). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова) (п. 10 р. II)

Відповідно до п. 6 Розділу II Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Разом з цим, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних та допустимих доказів , які би свідчили про протиправну поведінку позивача ОСОБА_1 .

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Так, згідно ст. ст.7, 245 КУпАП ніхто не може бути підланий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що всі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає до застосування у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події, винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення тлумачаться на і користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, на основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.210, 247, 268, 284, 289, 292, 293 КУпАП,

ст.ст.2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ,; місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправної та скасування постанови №1216 від 03.09.2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову №1216 від 03 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань 605,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 03.11.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.