Справа № 420/18294/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/18294/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Лук`янчук О.В., Крусяна А.В.,

за участю секретаря: Мунтян С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД», Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 у справі №420/18294/22 за позовом заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

15.12.2022 заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління ДАБК ОМР щодо видачі ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволу на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 №ОД20 на об`єкт «Будівництво 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35 (1 черга будівництва);

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління ДАБК ОМР щодо видачі ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволу на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 №ОД70 на об`єкт «Будівництво 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35 (2 черга будівництва);

- припинити право ТДВ «ВБМО «Одесбуд» на виконання будівельних робіт з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35, яке виникло на підставі дозволу Управління ДАБК ОМР від 03.04.2020 №ОД20;

- припинити право ТДВ «ВБМО «Одесбуд» на виконання будівельних робіт з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35, яке виникло на підставі дозволу Управління ДАБК ОМР від 03.04.2020 №ОД70.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради безпідставно видано товариству з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» дозволи на виконання будівельних робіт.

Відповідачі з позовними вимогами не погоджуються вказуючи, що спірні рішення про видачу ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволів на виконання будівельних робіт Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради видано цілком правомірно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 у справі №420/18294/22 позов заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України задоволено повністю.

Приймаючи такий судовий акт суд першої інстанції вказав, що з огляду на порушення в досліджуваних правовідносинах вимог містобудівного законодавства у товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» не було законних підстав для отримання дозволів на будівництво.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням окружного адміністративного суду відповідачами подано апеляційні скарги, у яких з посиланням на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи вимоги апеляційний скарг відповідачі вказуються про безпідставність відмови окружного адміністративного суду в призначенні повторної експертизи. Також, скаржники акцентують увагу на тому, що судом першої інстанції проігноровано експертний звіт від 12.03.2020 №12/01-03/20/А, який надано ТДВ «ВБМО «Одесбуд». Крім того, на думку відповідачів, у даному спорі не правильно обрано спосіб захисту права та визначено суб`єктний склад. Як стверджують скаржники, у спірній ситуації, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради діяло з дотриманням законодавчих приписів.

Скориставшись наданим положеннями чинного процесуального законодавства правом Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси до суду апеляційної інстанції скеровано відзив на апеляційну скаргу, у якому учасник справи повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 20.08.2025 у справі №420/18294/22. Натомість, доводи апеляційних скарг уважає необґрунтованими.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини.

Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що Управлінням ДАБК Одеської міської ради видано ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» дозвіл на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 № ОД 20 на об`єкт «Будівництво 2- секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35 (1 черга будівництва)» та дозвіл на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 № ОД 70 на об`єкт «Будівництво 2- секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35 (2 черга будівництва)».

Уважаючи такі рішення суб`єкта владних повноважень протиправними, а також з огляду на те, що Державна інспекція архітектури та містобудування України в спірних правовідносинах проявляє бездіяльність, Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України до суду скеровано дану позовну заяву.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право на звернення до суду гарантовано статтею 5 КАС України, згідно із частиною 3 якої до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру».

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування вказаної конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не лише в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Відтак, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

З огляду на вищевикладене, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в одному з двох випадків:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у вказаних двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному конкретному випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

За змістом частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як такому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17.

Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «Одесбуд» видано дозволи на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 №ОД 20, №ОД70.

15.09.2022 прокурор Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ознайомився із проектною документацією на об`єкт нерухомості та установлено, що рішення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо видачі дозволів на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 №ОД 20, №ОД70 є незаконними, а право ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «Одесбуд» на виконання будівельних робіт за такими дозвільними документами має бути припинено.

У зв`язку з чим, Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України надіслано лист від 16.09.2022 №51-5741вих-22, у якому окреслено порушення містобудівного законодавства та викладено прохання повідомити про вжиті заходи щодо їх усунення.

За наслідками розгляду означеного звернення Державною інспекцією архітектури та містобудування України на адресу Малиновської окружної прокуратури міста Одеси надіслано відповідь (лист від 29.09.2022), у якій зазначено, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». З урахуванням наведеного адресату повідомлено, що протягом дії воєнного стану правових підстав для здійснення заходів державного нагляду (контролю) не вбачається.

Уважаючи, що підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України наявні, Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси, на виконання приписів ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», на адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України надіслано відповідне повідомлення від 13.12.2022 №51-8122вих-22.

Стосовно наявності в Державної інспекції архітектури та містобудування України повноважень на звернення до суду з даними позовними вимогами, апеляційний адміністративний суд зазначає таке.

Як установлено колегією суддів та зазначено вище, у межах спірних правовідносин заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Одеського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України із позовною заявою про визнання незаконними та скасування рішень Управління ДАБК ОМР щодо видачі ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволів на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 за №ОД20, від 03.04.2020 за №ОД70, а також припинення права ТДВ «ВБМО «Одесбуд» на виконання будівельних робіт, яке виникло на підставі таких дозволів.

Право на звернення до суду та способи судового захисту визначено статтею 5 КАС України.

Згідно із частиною шостою статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дія дозволу на виконання будівельних робіт може бути припинена органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про припинення дії дозволу на виконання будівельних робіт;

2) наявності відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;

3) на підставі судового рішення, що набрало законної сили, про скасування містобудівних умов та обмежень та/або припинення права на виконання будівельних робіт.

Пунктом 32 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що рішення органів державного архітектурно-будівельного контролю про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто ДІАМ у порядку нагляду (без права видачі дозволу) або оскаржено до суду.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698, передбачено, що нагляд здійснюється головними інспекторами будівельного нагляду ДІАМ шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Згідно із п.3 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України(ДІАМ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340, основним завданням ДІАМ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, a саме здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил територіальними органами ДІАМ, уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі об`єкти нагляду), під час провадження ними містобудівної діяльності.

Підпунктом 2-1 пункту 4 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України(ДІАМ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340, визначено, що ДІАМ відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України(ДІАМ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340, унормовано, що ДІАМ відповідно до покладених на неї завдань скасовує чи зупиняє дію прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених законом повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з одночасним складенням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті ДІАМ

Відповідно до підпункту 15 пункту 4 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України(ДІАМ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340, ДІАМ відповідно до покладених на неї завдань розглядає в порядку нагляду рішення органів державного архітектурно-будівельного контролю про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації (без права реєстрації декларацій), рішення про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт (без права видачі дозволу), рішення про відмову у видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (без права видачі сертифіката).

Згідно із п.п.11 п.6 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України(ДІАМ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340, ДІАМ для виконання покладених на неї завдань має право проводити претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів.

Таким чином, єдиним органом державної влади, який реалізує державну політику у сфері державного архітектурно-будівельного нагляду, отже, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Державна інспекція архітектури та містобудування України, яку наділено повноваженнями, в тому числі щодо скасування рішень об`єктів нагляду, зокрема, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про видачу дозволу на виконання будівельних робіт.

Отже, вищенаведеними законодавчими приписами Державній інспекції архітектури та містобудування України надано право на звернення до суду з позовом.

Як установлено судом апеляційної інстанції у позовній заяві прокурор вказав, що у нього є підстави для звернення до суду, оскільки Державна інспекція архітектури та містобудування України цього не зробила.

На підтвердження означеного прокурором до позовної заяви додано лист-відповідь Державної інспекції архітектури та містобудування України від 29.09.2022 у якій зазначено, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». З урахуванням наведеного адресату повідомлено, що протягом дії воєнного стану правових підстав для здійснення заходів державного нагляду (контролю) не вбачається.

З приводу наведеної Державною інспекцією архітектури та містобудування України в листі від 29.09.2022 позиції слід колегія суддів зазначає, що 13.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні.

Водночас, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на пункті 2 вказаного рішення Уряду, згідно із яким за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.

Отже, за наслідком дослідження змісту постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 колегією суддів установлено, що під час воєнного стану здійснення Державною інспекцією архітектури та містобудування України позапланових заходів державного нагляду (контролю) можливе, хоч і за певних умов.

Оскільки у досліджуваній ситуації Державною інспекцією архітектури та містобудування України не вжито достатніх та результативних заходів реагування заступником керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси у порядку представництва інтересів держави в особі відповідної Інспекції дану позовну заяву скеровано до суду, обґрунтовуючи неналежне здійснення нею захисту інтересів держави у спірних правовідносинах і наявність підстави для їхнього представництва ним самим.

Інтереси держави, зважаючи на визначені у Конституції України основні завдання та головні напрямки її діяльності, охоплюють у тому числі й інтереси мешканців відповідної територіальної громади, зокрема, у такій важливій сфері суспільних відносин як містобудування, під час затвердження містобудівної документації на місцевому рівні, у тому числі детальних планів території населених пунктів, якими визначається планувальна організація та розвиток території.

Таким чином, прокурор виконав вимоги процесуального закону, визначив, у чому, на його думку, полягає порушення інтересів держави, обґрунтував необхідність їхнього захисту, а також зазначив орган, який, хоч і уповноважений державою здійснювати такий захист, але у спірних правовідносинах відповідні заходи не вжив.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів уважає, що у цій справі подання прокурором адміністративного позову мало на меті захист "інтересів держави".

Даний висновок узгоджується із правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 380/9160/21.

Вищенаведене у повному обсязі спростовує наведені в досліджуваних частинах апеляційних скарг доводи скаржників.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» стосовно наявності у досліджуваній ситуації ознак компетеційного спору, адже спір, який виник між учасника справи, стосується виключно реалізації суб`єктом владних повноважень функцій публічно-правового характеру.

У постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №440/3862/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого «компетенційний спір» - це спір за позовом одного суб`єкта владних повноважень до іншого, в якому позивач захищає свої права шляхом доведення в суді, що певні повноваження за законом належать йому (встановлення судом наявності компетенції), але протиправно привласнюються відповідачем, або шляхом доведення, що певні повноваження за законом належать відповідачу (встановлення судом відсутності компетенції), який не визнає цього та наполягає на тому, що такі повноваження покладені законом на позивача. Метою вирішення такого спору є гарантування принципу правової визначеності, унеможливлення дублювання однакових повноважень декількома суб`єктами владних повноважень або ухилення держави в особі створених нею органів від виконання певних функцій. Вирішуючи такий спір, адміністративний суд втілює в життя конституційну норму, згідно із якою «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» (частина друга статті 19 Основного Закону України).

Водночас, колегія суддів вказує, що даний спір не відповідає критеріям компетеційного.

Відносно суті спору колегія судді вказує наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Для отримання дозволу подається заява, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою);

3) проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку;

4) копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника (співвласників), засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту;

5) копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд;

5-1) інформація про інженера-консультанта (у разі його залучення);

6) інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати;

7) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є:

1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу;

2) невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

3) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

4) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Отже, законодавцем визначено як перелік документів, які додаються забудовником до заяви щодо отримання дозволу на виконання будівельних робіт, так і підстави для відмови у видачі такого дозволу.

Згідно фактичних обставин справи проект з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними і офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вулиця Пестеля, 35 (1 та 2 черги будівництва) в частині максимально допустимих відсотків забудови земельної ділянки з кадастровим номером :08:006:0010, площею 0.380га, при будівництві 16-поверхових житлових будинків не відповідає вимогам пп.6.1.14 та таблиці 6.2. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Максимально допустимий нормативний відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні запроектованого об`єкта будівництва повинен становити 30%. Фактичний відсоток забудови земельної ділянки складає 69,74% (докладніше у дослідницькій частині).

Проект з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними і офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вулиця Пестеля, 35 (1 та 2 черги будівництва) в частині мінімальної розрахункової площі ділянки відносно кількості його мешканців та поверховості будівлі, ураховуючи, що площа земельної ділянки, яка перебувала в оренді товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД», складає 3800кв.м. не відповідає вимогам п.6.1.26, таблиця 6.3 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій.

Згідно із договором оренди землі від 29.08.2018, зареєстрованим в реєстрі за № 2154, площа земельної ділянки для запроектованого житлового будинку, складає 3800кв.м. (0,380га).

Фактично площа земельної ділянки для розміщення запроектованого житлового будинку (квартир 275, мешканців 545 осіб) повинна складати не менш 5722,5кв.м. (0,573га).

Розроблена проектна документація з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними і офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вулиця Пестеля, 35 (1 та 2 черги будівництва) в частині визначення розмірів дитячих ігрових майданчиків, майданчиків для дорослого населення, майданчиків для занять фізкультурою та майданчиків для тимчасової стоянки велосипедів та для вигулу домашніх тварин (щодо кожної категорії майданчиків окремо), що мають бути розташовані на прибудинкових територіях не вимогам п.6.1.28 та таблиці 6.4 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Перелік запроектованих майданчиків у складі прибудинкової території є не повним (відсутні майданчики для тимчасової стоянки велосипедів та для вигулу домашніх тварин), що також не відповідає вимогам п.6.1.28 та табл. 6.4 ДБН Б.2.2-12-2019 [8].

Розроблена проектна документація з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними і офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вулиця Пестеля, 35 (1 та 2 черги будівництва) в частині максимально допустимої щільності населення в межах житлової забудови відповідної одиниці (кварталу, мікрорайону) не відповідає вимогам п.3 Містобудівних умов та обмежень на об`єкт будівництва «Будівництво 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними і офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35% №20, затверджених наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-06/25 від 18.02.2019, а також п.6.1.16, п.6.1.17 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Нормативний показник максимально допустимої щільності житлового фонду (нетто) повинен складати не більш 24850кв.м./га, фактичний показник 37748,53кв.м./га;

Нормативний показник щільність населення на 1 га території площі земельної ділянки прибудинкової території (нетто) повинен складати не більш 860 осіб/га, фактичний показник - 1434,21 осіб/га.

Проектна документація з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними і офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вулиця Пестеля, 35 (1 та 2 черги будівництва) не відповідає вимогам п.10.8.5 та таблиці 10.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» [9] у частині проектування нормативної кількості машино-місць для постійного та тимчасового зберігання автомобілів.

Підземний паркінг та гостьова парковка на 3 машино-місця запроектовані у межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:006:0010, площею 0,380 га, що надана в оренду товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД», для будівництва 2-секційний 16-поверховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими торгівельними і офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вулиця Пестеля, 35 (1 та 2 черги будівництва).

Гостьове паркування на 12 машино-місць, розміщення якого передбачено з боку вул.Пестеля, запроектоване за межами земельної ділянки кадастровим номером :08:006:0010, площею 0,380 га, на території, яка належить Територіальній громаді міста Одеси.

Означені обставини підтверджуються висновок комісійної судової будівельно-технічної експертизи №23-5777 від 27.12.2024, яку було призначено ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у межах даної справи №42/18294/22.

Отже, встановлені порушення є підтвердженням невідповідності поданих ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» документів вимогам законодавства, що мало б бути виявлено Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, зокрема, на стадії вирішення питання стосовно наявності підстав для видачі дозволу на виконання будівельних робіт.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що подана ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» проектна документація з метою отримання дозволу на виконання будівельних робіт з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35, не відповідає вихідним даним на проектування, містобудівній документації на місцевому рівні та державним будівельним нормам.

Натомість, вказане залишилось поза увагою контролюючого органу.

Між тим, слід відмітити, що подання ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради експертного звіту від 12.03.2020 №12/01-03/20/А, розробленого ТОВ «ПЕРША ПРИВАТНА ЕКСПЕРТИЗА» на замовлення забудовника, не є безумовним свідченням того, що подані ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» документи відповідають вимогам законодавства та відповідності проектної документації вимогам будівельних норм.

Досліджуючи поданий ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» пакет документів для отримання дозволу на виконання будівельних робіт Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради мало перевірити їх на предмет відповідності вимогам законодавства, а не автоматично їх враховувати лише з підстав подання експертного звіту від 12.03.2020 №12/01-03/20/А.

За таких підстав апеляційний адміністративний суд уважає правильним висновок суду першої інстанції, що за результатом розгляду ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» документів Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради мало відмовити забудовнику у видачі дозволів на виконання будівельних робіт.

Вищенаведене спростовує припущення стосовно того, що окружним адміністративним судом не наведено аналізу нормативно-правових положень, якими керувався орган при прийнятті оспорюваного рішення, та не прослідковано причинно-наслідкового зв`язку між встановленими фактичними обставинами і висновком про протиправність видачі дозволу.

У контексті спірних правовідносин суд апеляційної інстанції відхиляє доводи як ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» так і Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо необхідності в досліджуваній ситуації враховувати саме експертний звіт від 12.03.2020 №12/01-03/20/А, розроблений ТОВ «ПЕРША ПРИВАТНА ЕКСПЕРТИЗА» на замовлення забудовника, адже викладені у ньому обставини спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та висновками, яких суд апеляційної інстанції дійшов за наслідками установлення фактичних обставин справи.

У названому доказі також не зазначено, що експерти, які його виготовляли, обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Означене вказує про неналежність наданого позивачем доказу, а саме експертного звіту від 12.03.2020 №12/01-03/20/А, розробленого ТОВ «ПЕРША ПРИВАТНА ЕКСПЕРТИЗА».

Не є юридично спроможним також твердження скаржників відносно передчасності звернення до суду з позовом щодо скасування дозволів на виконання будівельних робіт, адже за приписами ч.4 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішення про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі дозволу), або оскаржено до суду.

Тобто, рішення про видачу дозволу на виконання будівельних робіт може бути самостійним предметом оскарження, у тому числі, в судовому порядку, що власне й реалізовано прокуратурою в досліджуваній ситуації.

Установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені відповідачами в апеляційних скаргах доводи.

При цьому, колегія суддів не надає оцінки викладеному ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» в апеляційній скарзі обґрунтуванню щодо необхідності закриття провадження у справі, оскільки в судовому засіданні 29.10.2025 представник скаржника вказав, що такий довід він не підтримує.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачами в апеляційних скаргах доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні рішення в оскаржуваній частині судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД», Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 у справі №420/18294/22 за позовом заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано колегією суддів 31.10.2025.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.В. Лук`янчук А.В. Крусян