Справа № 420/22695/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнання протиправним та скасування рішення відповідача №UA500020/2025/000181/2 від 17.06.2025 року про коригування митної вартості товарів, мотивуючи це тим, що імпортером Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» було подано до відповідача митну декларацію для оформлення вантажу з ціною за основним методом в суме 48014,65дол.США. Проте Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом що призвело до надмірної сплати мита та ПДВ. Вважає, що прийняте Відповідачем оскаржуване рішення не містять в собі достатніх, передбачених законом підстав для його прийняття, не доведено які саме дані щодо числового значення складових митної вартості товарі, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті відсутні або містять розбіжності.

Ухвалою судді від 15.07.2025 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою судді від 21.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

До суду надійшов відзив на позов від представника відповідача, в якому вимоги не визнає з підстав того, що на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UА82U6 від 17.06.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500020/2025/000181/2 від 17.06.2025 , а саме:

відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4.2. контракту витрати на пакування та маркування включені у вартість товару.

Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товарів та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

у поданих документах та на товарі відсутні відомості щодо інформації про виробника товару та торговельної марки, що має безпосередній вплив на його вартість;

відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартостідо митного оформлення не надано;

згідно п.5.2 контракту від 02.08.2021 № К0210802 «Условия оплаты: - оплата по факту получения товара Покупателем; - Полная или частичная предоплата и доплата по факту получения товара Покупателем» , при цьому ні в інвойсі від 09.04.2025 № ВН250409, ні в специфікації № 31/К0210802 від 09.04.20245 до контракту 01.06.2024 № 27/КП210802 умови оплати не визначено;

згідно п.5.2 контракту від 02.08.2021 № КЭ210802 поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса-порт, відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 від 29.09.2022 та Додаткової угоди № 3 від 23.01.2023 умовами поставки є CFR Одеса-порт та CFR Константа, а відповідно до декларація товар поставляється на умовах CFR Чорноморськ;

додатково зазначимо що Згідно п. 3.5 контракту від 02.08.2021 № КЭ210802 «Продавец обязуется произвести товар в адрес Покупателя, в соответствии с спецификацией согласованой сторонами » ; п 3.6. контракту «Покупатель обязуется купить товар у Продавца в соответствии с спецификацией , согласованой сторонами » при цьому у наданій митного оформлення Специфікації від 09.04.2025 № 31/К0210802 відсутні повні реквізити сторін та наявна лише печатка та підпис Продавця.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 25UА82U6 від 17.06.2025 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить:

по товар № 1 -3,861 дол. США/кг., ніж заявлено декларантом 2,542 дол. США/кг., (МД від 11.04.2025 № UА100340/2025/311971);

по товар № 2 -2,55 дол. США/кг., ніж заявлено декларантом 1,692 дол. США/кг., (МД від 10.04.2025 № UА500020/2025/2498);

по товар № 3 -3,467 дол. США/кг., ніж заявлено декларантом 2,105 дол. США/кг., (МД від 31.03.2025 № UА100380/2025/612451);

по товар № 4 -4,81 дол. США/кг., ніж заявлено декларантом 2,460 дол. США/кг., (МД від 12.06.2025 № UА408020/2025/22184).

Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Ухвалою суду від 31.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Одеської митниці, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Між ТОВ «ШАЙН ХАУЗХОЛД» (Покупець) та YONGKANG TOOT INDUSTRY AND TRADE CO LIMITED (Продавець) 02 серпня 2021 року був укладений контракт KD210802, відповідно до якого Продавець зобов`язується постачати та передавати у власність Покупця товар асортимент якого вказаний та узгоджений сторонами в Специфікації до кожної окремої поставки в асортименті кількості та цінами згідно супровідних документів.

Згідно п.3.1 Контракту поставка товару здійснюється на умовах CFR -порт Одеса.

Відповідно до умов п.4.2 Контракту ціни вказані в цьому товарі включають в себе вартість упаковки, маркировки в яких товар поставляється та доставку на умовах CFR Одеса. Згідно п.6.2 Контракту місце передачи товару -порт Одеса, Чорноморськ.

На умовах визначених контрактом продавець здійснив поставку позивачу товару : товар №1- вироби кухонні або побутові з чорних металів, оцинковані:- Steel scourer "Blesk" blister pack / Шкребок металевий тм "Блеск" у блістері - 56700 шт.;- Mesh galvanized scourer 3pcs/pack/В`язаний металевий шкребок 3шт/уп - 50100 уп. Торгівельна марка: Блеск. Виробник: нема даних. Країна виробництва: CN Китай;

товар №2 - дріт з корозійностійкої сталі, з масовою часткою нікелю менш

як 2,5% (нікель (Ni) до 0,6%,):- Stainless steel wire 1Cr13 (0,13mm) / Дріт із нержавіючої сталі 1Cr13 діам. 0,13мм - 7,274т.. Хімічний склад: залізо (Fe) до 85%, хром (Cr) 11,5-13,5%, нікель (Ni) до 0,6%, марганець (Mn) до 1%, кремній (Si) до 1%, вуглець (С)до 0,08%, фосфор (Р)до 0,04%, сірка (Б,)до 0,03%.Торгівельна марка: нема даних Виробник: нема даних. Країна виробництва: CN Китай;

товар № 3 - фольга зі сплаву алюмінію, без основи, без подальшого оброблення, у рулонах, завтовшки менш як 0,021мм:- Aluminium foil Alloy/Temper: 8011/O, 8,5mic*280/ Фольга алюмінієва, сплав 8011/О, 8,5 мкм*280мм - 4,574т.;- Aluminium foil Alloy/Temper: 8011/O, 14mic*280/ Фольга алюмінієва, сплав 8011/О, 14 мкм*280мм - 2,191т. Торгівельна марка: нема даних. Виробник: нема даних. Країна виробництва: CN Китай;

товар № 4 - готові текстильні вироби, ганчірки для миття підлоги, посуду, витирання пилу та подібні вироби для прибирання, з тканого синтетичного, не трикотажного матеріалу (мікрофібра):- Microfiber napkin for household needs, 30*30cm, 80% polyester, 20% polyamide/ Тряпка (серветка) із тканого матеріалу - мікрофібра для господарчих потреб, 30*30см, 80% поліестер, 20% поліамід - 72000шт.;- Microfiber napkin for household needs for glass and mirror, 30*30cm, 80% polyester, 20% polyamide/ Тряпка (серветка) із тканого матеріалу - мікрофібра для господарчих потреб для скла, дзеркала, 30*30сму 80% поліестер, 20% поліамід - 67500 шт. Торгівельна марка: нема даних. Виробник: нема даних. Країна виробництва: CN Китай;

товар №5 - моноволокна з максимальним поперечним перетином більш як 1мм (мононитки) з полімерних матеріалів:- PETG 3D printing filament/ PETG Нитка для 3D друку - 710шт.;- PLA 3D printing filament / PLA Нитка для 3D друку - 1020шт.;- SILK PLA+ 3D printing filament / SILK PLA+ Нитка для 3D друку - 330шт.;- ABS 3D printing filament/ABS Нитка для 3D друку - 300шт.;- PA6-CF 3D printing filament/PA6- CF Нитка для 3D друку - 30шт.;- Easy PA 3D printing filament / Easy PA Нитка для 3D друку - 60шт.;- TPU 3D printing filament / TPU Нитка для 3D друку - 240шт. Торгівельна марка: нема даних. Виробник: нема даних. Країна виробництва: CN Китай.

З метою здійснення митного оформлення товару, представником Позивача, (декларантом) було подано митну декларацію № 25UA82U6 від 17.06.2025, в якій митна вартість товару була визначена за ціною інвойсу (рахунку-фактури).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення Декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи:

Пакувальний лист; (0271)

Рахунок-фактура (інвойс); (0380)

Коносамент (0705)

Навантажувальний документ (0730)

Зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатками; (код 4104);

Сертифікат якості.

Автотранспортна накладна

Декларація про походження товару

Договір про надання послуг митного брокера

Специфікація

Додаткові угоди.

Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів своїм рішенням №UA500500/2025/000125/1 від 05.03.2025р., здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500020/2025/000181/2 від 17.06.2025, у якому підставами для відмови в прийнятті митної декларації за заявленою декларантом митною вартістю товарів відповідачем було вказано, що:

відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4.2. контракту витрати на пакування та маркування включені у вартість товару.

Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товарів та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

у поданих документах та на товарі відсутні відомості щодо інформації про виробника товару та торговельної марки, що має безпосередній вплив на його вартість;

відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано;

згідно п.5.2 контракту від 02.08.2021 № КD210802 «Условия оплаты: - оплата по факту получения товара Покупателем; - Полная или частичная предоплата и доплата по факту получения товара Покупателем» , при цьому ні в інвойсі від 09.04.2025 № ВН250409, ні в специфікації № 31/К0210802 від 09.04.20245 до контракту 01.06.2024 № 27/КП210802 умови оплати не визначено;

згідно п.5.2 контракту від 02.08.2021 № КD210802 поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса-порт, відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 від 29.09.2022 та Додаткової угоди № 3 від 23.01.2023 умовами поставки є CFR Одеса-порт та CFR Константа, а відповідно до декларація товар поставляється на умовах CFR Чорноморськ;

додатково зазначає, що згідно п. 3.5 контракту від 02.08.2021 № КD210802 «Продавец обязуется произвести товар в адрес Покупателя, в соответствии с спецификацией согласованой сторонами » ; п 3.6. контракту «Покупатель обязуется купить товар у Продавца в соответствии с спецификацией , согласованой сторонами » при цьому у наданій митного оформлення Специфікації від 09.04.2025 № 31/К0210802 відсутні повні реквізити сторін та наявна лише печатка та підпис Продавця.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч.2 вищезазначеної статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.ч.5-6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Суд зазначає, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

У постановах від 31.03.2015 року та від 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом вище, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Щодо зауважень що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товарів та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.2. Контракту витрати на пакування та маркування включені у вартість товару, та доказів того, що сторони змінили ці умови контракту матеріали справи не містять, та відповідач на них не посилається, а тому додатково зазначати цю умову у супровідних документах на товар у сторін підстав не має, та умовами контракту це не передбачено, та вартість пакування маркування не є витратами які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включається у митну вартість товару. а тому суд відхиляє цей аргумент відповідача як підставу наявності розбіжностей.

Щодо того, що у поданих документах та на товарі відсутні відомості щодо інформації про виробника товару та торговельної марки, що має безпосередній вплив на його вартість суд зазначає наступне.

- Суд погоджується з тим, що відповідачем безпідставно не прийнято до уваги те, що товар-дріт з корозійностійкої сталі з масовою часткою нікелю до 0,6% це продукція загального призначення, та вартість таких товарів визначається за технічними характеристиками, а не за брендом; фольга з алюмінієвого сплаву в рулонах товщиною менш як 0,021 мм

також є товаром загального використання, для якого визначальною є технічна специфікація, а не назва виробника; текстильні вироби (ганчірки з мікрофібри ) та моноволокна, що використовуються як витратні матеріали, у більшості випадків можуть не маркуватися комерційними брендами, а їх ціна продажу на ринку також не формується залежно від виробника, та не доведено відповідачем , що це є розбіжністю у документах.

При цьому у п.3 Контракту вказано, що «Основным заводом-производителем no данному контракту является компания Yongkang Toot Industry and Trade Co., Limited, Адрес: Room 302 , Block A, Jinzu building, Yongkang city, Zhejiang, China, а тому суд відхиляє ці зауваження відповідача як наявність розбіжностей у документах.

Щодо зауважень відповідача: відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано.

Як встановлено судом відповідно до умов контракту Сторони узгодили умови поставки CFR Чорноморськ.

Відповідно до основних правил міжнародних перевезень Інкотермс на умовах поставки CFR (вартість і фрахт), продавець доставляє товар на борт судна. Ризик втрати або пошкодження товару переходить від продавця до покупця, коли товар опиняється на борту судна. Продавець повинен укласти договір і оплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару у зазначений порт призначення, покупець має прийняти і розвантажити товар у порту призначення.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CFR, в даному випадку ТОВ не повинно додатково нести витрати на транспортування вантажу до порту на території України.

Таким чином, вартість перевезення включається до вартості товару, що поставляється на умовах CFR, а відтак, якщо певні витрати вже включені до Контрактної вартості товару, відповідно митний орган не може запитувати додаткові документи з метою підтвердження їх числових показників.

Оскільки поставка товару на умовах CFR передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Отже, враховуючи наведене, суд вважаємо помилковим твердження митного органу щодо неможливості перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість перевезення, оскільки такі документи, в силу приписів п.п.6, 8 ч.2 ст.53 МК України, не вимагаються.

Щодо зауважень: згідно п.5.2 контракту від 02.08.2021 № КD210802 «Условия оплаты: - оплата по факту получения товара Покупателем; - Полная или частичная предоплата и доплата по факту получения товара Покупателем» , при цьому ні в інвойсі від 09.04.2025 № ВН250409, ні в специфікації № 31/К0210802 від 09.04.20245 до контракту 01.06.2024 № 27/КП210802 умови оплати не визначено.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 815/329/17 зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.

У постанові від 11 червня 2019 року у справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Тому суд вважає, таке зауваження відповідача є безпідставним.

Щодо зауважень: згідно п.5.2 контракту від 02.08.2021 № КD210802 поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса-порт, відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 від 29.09.2022 та Додаткової угоди № 3 від 23.01.2023 умовами поставки є CFR Одеса-порт та CFR Константа, а відповідно до декларація товар поставляється на умовах CFR Чорноморськ суд зазначає наступне.

Як встановлено судом у контракті згідно п.3.1 Контракту поставка товару здійснюється на умовах CFR -порт Одеса.

Відповідно до умов п.4.2 Контракту ціни вказані в цьому товарі включають в себе вартість упаковки, маркировки в яких товар поставляється та доставку на умовах CFR Одеса. Згідно п.6.2 Контракту місце передачи товару -порт Одеса, Чорноморськ.

Як визнається відповідачем Додатковими угодами № 2 та № 3 передбачено можливість поставки товару на умовах CFR (порт Одеса або порт Констанца) як відомо порт Чорноморськ, знаходиться між цими портами та поруч із портом Одеси.

Умови поставки CFR згідно з Інкотермс 2020 визначають відповідальність продавця до моменту поставки у порт призначення, оскільки основне значення має те, що витрати на транспортування та навантаження до цього порту покладаються на продавця, і вони включені у вартість товару.

Поставка товару у порт Чорноморськ, який географічно та логістично належить до того ж торгового регіону, що й порт Одеса (Одеська область), жодним чином не впливає на обсяг витрат, що включені у ціну товару, а відповідно, і на митну вартість. Більше того, контракт не містить заборони на зміну конкретного порту призначення в межах узгоджених умов CFR, і така зміна є звичайною комерційною практикою з урауванням логістичних та інфраструктурних особливостей українських портів.

- Митний орган не довів, що внаслідок поставки в порт Чорноморськ, а не в Одесу або Констанцу, відбулися будь-які зміни у вартості товару чи умовах контракту, що могли б вплинути на достовірність митної вартості. Відповідно, посилання на таку обставину як на підставу для коригування митної вартості суперечить ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно з якою саме контролюючий орган зобов`язаний довести правомірність прийнятого рішення.

Щодо зауважень: що згідно п. 3.5 контракту від 02.08.2021 № КD210802 «Продавец обязуется произвести товар в адрес Покупателя, в соответствии с спецификацией согласованой сторонами » ; п 3.6. контракту «Покупатель обязуется купить товар у Продавца в соответствии с спецификацией , согласованой сторонами » при цьому у наданій митного оформлення Специфікації від 09.04.2025 № 31/К0210802 відсутні повні реквізити сторін та наявна лише печатка та підпис Продавця суд зазначає наступне.

Специфікація, як і інвойс - це невід`ємні частини договору, в яких сторони узгоджують усі його умови, вказують найменування, кількість, вартість товару тощо. Таким чином, зауваження щодо невідповідності найменування товару у коносаменті і специфікації не впливає на ціноутворення за контрактом.

Відсутність у специфікації повних реквізитів сторін жодним чином не впливає на ціну товару, заявленого до митного оформлення. Митним органом не доведено та судом під час розгляду справи не встановлено, яким чином вказані недоліки вплинули на визначення митної вартості товару.

При цьому специфікація складається продавцем товару, та покупець (ТОВ) з свого боку тільки погоджує кількість та вартість товару вказаного у отриманій специфікації.

Частина 2 ст.53 МК України передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому вказана норма не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. Надані документи є такими, що містять відомості про вартість перевезення товарів.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).

Тобто надані декларантом є належними доказами розміру витрат на перевезення, а тому Відповідач неправомірно їх не врахував.

Також відповідачем не обґрунтовано, яким саме чином відсутність повних реквізитів сторін у специфікації унеможливлює визначення вартості товару за наданими документами.

Суд вважає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 року по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Відтак, наявність в оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, а відтак позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» є такими, що підлягають задоволенню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 3186,08 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1043 від 03.07.2025р.

Враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 3186,08 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 80, 134, 142, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № №UA500020/2025/000181/2 від 17.06.2025 року .

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» суму сплаченого судового збору у розмірі 3186,08грн.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» (65007, м. Одеса, провулок Високий, буд.22) код ЄДРПОУ 40636431.

Відповідач - Одеська митниця (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, ).

Суддя Е.А.Іванов