Справа № 420/11021/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю СПАРК СІДЗ до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Одеської митниці, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.01.2025 № UА500500/2025/000018/1/.

Одеською митницею заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, яке обґрунтовано тим, що розмір скорегованої митної вартості становить 174117,90 грн, а обставини по справі потребують надання ґрунтовних усних пояснень, бажають брати участь у досліджені доказів, виступити зі вступним словом, ставити питання та надавати відповіді, міркування.

Суд відхиляє заявлене клопотання, оскільки предметом спору у цій справі є митне оформлення товару яке здійснювалось на підставі електронних митних декларацій, письмових документів наданих позивачем до митного органу. В подальшому, контактування позивача з митними органом щодо розмитнення товару, в тому числі прийняття картки відмови, корегування митної вартості відбувалось через електронний кабінет.

У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзиві, запереченнях, обґрунтовують свої правові позиції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності. Таким чином, кожна зі сторін детально виклала свою правову позицію щодо суті спору, а також по кожному письмовому доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні.

Суд зазначає, що викладення своєї позиції митним органом письмово у відзиві, запереченнях, не обмежує його можливості викласти її ґрунтовно, а тому проголошення такої ж позиції в судовому засіданні усно зі вступним словом шляхом зачитування відзиву, не є на думку суду переконливим аргументом для слухання справи в судовому засіданні.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що розгляд справи в письмовому провадженні порушує його права, оскільки наведені ними аргументи, щодо можливості виступити усно та переконливо, ставити питання та висловлювати думку щодо заявлених клопотань не є такими, що дають підстави слухати справу в судовому засіданні. Розгляд справи у письмовому провадженні є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом.

Жодних клопотань у цій справі окрім даного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежує права сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що yа виконання зовнішньоекономічного контракту від 06.11.2024 № 01/2024, укладеного між компанією HAIFA NEGEV TECHNOLOGIES LTD (Ізраїль) (далі продавець) та покупцем Товариством з обмеженою відповідальністю «СПАРК СІДЗ» (Україна) (далі Позивач), в Україну до морського торгового порту Чорноморськ на адресу Позивача надійшов вантаж добрив мінеральних з вмістом трьох поживних елементів: азоту, фосфору, калію MULTI-NPK (20-20-20) масою брутто 73 368 кг/нетто 70 000 кг. З метою митного оформлення товару Одеській митниці 14.01.2025 було подано митну декларацію № 25UA23U9. Від відповідача надійшло повідомлення про витребування додаткових документів на підтвердження складових митної вартості. У відповідь Декларантом надіслано лист разом з яким було надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості та викладено аргументи щодо безпідставності зауважень та вимоги надати додаткові документи. Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, які є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для розмитнення товару за ціною вказаною у декларації. Просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №25UA23U9 від 14.01.2025, позивачем надані документи, зазначені в графі 44 МД. Оскільки в документах містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем подана відповідь на відзив у якій він спростовує обґрунтування митного органу та викладає обставини що наведені у позовній заяві.

Відповідач подав заперечення та підтвердив свою позицію щодо правомірності прийнятого рішення.

Судом встановлені такі обставини по справі.

На виконання зовнішньоекономічного контракту від 06.11.2024 № 01/2024, укладеного між компанією HAIFA NEGEV TECHNOLOGIES LTD (Ізраїль) (далі продавець) та покупцем ТОВ «СПАРК СІДЗ» (Україна) (далі Позивач), в Україну до морського торгового порту Чорноморськ на адресу Позивача надійшов вантаж добрив мінеральних з вмістом трьох поживних елементів: азоту, фосфору, калію MULTI-NPK (20-20-20) масою брутто 73 368 кг/ нетто 70 000 кг.

З метою митного оформлення товару Одеській митниці Позивачем 14.01.2025 було подано митну декларацію № 25UA23U9, відповідно до якої за умовами поставки CIF на митну територію України надійшов товар ТОВ «СПАРК СІДЗ», а саме: товар № 1 добрива мінеральні з вмістом трьох поживних елементів: азоту, фосфору, калію у вигляді порошка, упаковані у мішки по 25кг:- MULTI-NPK 20-20-20 25/1200 (арт.3015215) - 2880 п/п мішків по 25 кг. Вміст хімічних сполук азот N 20%, фосфор P2O5 20%, калій K2O 20%. Дата виготовлення листопад 2024 р. Торговельна марка MULTI-NPK. Виробник HAIFA NEGEV TECHNOLOGIES LTD. Країна виробництва IL.

Заявлена митна вартість товару 3 834 661,82 грн, визначена у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 57 та статті 58 Митного кодексу України (далі МК України) за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 25UA23U9 від 14.01.2025 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме:

- пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 03.12.2024;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) № 20024111 від 05.11.2024;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № від 03.12.2024;

- коносамент (Bill of lading) № 247514378 від 09.12.2024;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 116001 від 13.01.2025;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 116005 від 13.01.2025;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 116006 від 13.01.2025;

- сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № IMA-24-800377 від 03.12.2024;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) № ILC2/1043357 від 04.12.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 59 від 07.11.2024;

- страховий поліс № 04/IS/4611 від 03.12.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 01/2024 від 06.11.2024;

- інші некласифіковані документи (вагові довідки) від 14.01.2025;

- копія митної декларації країни відправлення № 7670 V2.0 від 04.12.2024.

На вимогу про надання додаткових документів листом від 15.01.2025 № 01-15/25 Позивач з відповідними поясненнями повідомив, що всі наявні в нього документи, необхідні для підтвердження митної вартості товару, Відповідачу надано. Додатково надано документи: повторно відправлено зовнішньоекономічний договір (контракт) від 06.11.2024 № 01/2024, рахунок-фактура (інвойс) від 03.12.2024 № , а також «сторінка з каталогу» від 14.01.2025 та фото пломб відправника від 14.01.2025.

На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 25UA23U9 від 14.01.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500500/2025/000018/1 від 15.01.2025, а саме:

1) у поданому до митного оформлення зовнішньо-економічному контракті від 06.11.2024 № 01/2024 відсутній перший аркуш(и) документу, документ створений у редакторі та не містить підписів сторін договору, тобто даний правочин може вважатися таким, що укладений фіктивно та без подальшого наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань;

2) наданий до митного оформлення сертифікат аналізів від 28.11.2024 та картка безпеки від 23.09.2024 не містять посилання на інвойс та зовнішньоекономічний контракт, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію;

3) в поданому до митного оформленні інвойсі від 03.12.2024 № відсутня печатка експортера HAIFA NEGEV TECHNOLOGIES LTD.;

4) в поданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 04.12.2024 № 7670 V2.0 зазначені посилання на документи, що відмінні від тих, які подані до митного оформлення.

Таким чином, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 25UA23U9 від 14.01.2025 відповідно до позиції митного органу, містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Позивач вважає прийняте рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, такими, що порушують його права і законні інтереси.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі їх перелік).

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

У цій справі при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника, враховуючи витрати на перевезення.

Висновки суду щодо прийнятого рішення відповідачем є наступними.

Щодо відсутності першого аркушу зовнішньо-економічному контракті від 06.11.2024 №01/2024, який створений у редакторі та відсутності підписів позивач зазначив, що вказане стало наслідком причин виключно технічного характеру. Після отримання повідомлення Відповідача з вимогою про надання додаткових документів Позивачем разом з листом від 15.01.2025 № 01-15/25 була надана належна копія контракту. Однак отримання належної копії Контракту Відповідачем залишено поза увагою і претензією, яка не має жодних підстав, обґрунтовано оскаржуване рішення.

Зазначені позивачем обставини та посилання на документи судом перевірені і встановлено, що вони є обґрунтованими та підтвердженими, оскільки на вимогу митного органу позивач надав серед інших документів копію контракту, що підтверджується 15.01.2025 № 01-15/25. Аналогічний контракт наданий суду, який має сторінки та реквізити притаманні такій угоді в тому числі підписи та печатки сторін у зазначених документах.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та запереченнях, на думку суду, свідомо уникає обговорення цього питання та не спростовує заперечення позивача.

Виходячи з цього, суд вважає, що митний орган протиправно прийшов до висновку про наявність порушення, оскільки позивач своєчасно на запит митного органу надав належний документ.

Щодо сертифікату аналізів від 28.11.2024 та картки безпеки від 23.09.2024, які не містять посилання на інвойс та зовнішньо-економічний контракт, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію, позивач зазначив, що сертифікат аналізів та картка безпеки є документами, що видаються продавцем, який одночасно є виробником товару. За своїм призначенням сертифікат аналізів є документом, яким виробник (продавець) повідомляє інформацію про хімічні складові товару та їх відсотковий вміст. Картка безпеки MSDS, у відповідності до Регламенту Комісії (ЄС) 2020/878 від 18.06.2020 про внесення змін до Додатку II до Регламенту (ЄС) № 1907/2006 Європейського Парламенту та Ради щодо реєстрації, оцінки, авторизації та обмеження хімічних речовин (REACH) включає в себе перелік інформації, яка стосується ідентифікації виробника, потенційної небезпеки товару і його компонентів, безпечного використання. Зазначені документи видано за формою і з обсягом інформації, що залежать від вимог національних стандартів країни продавця/виробника товару. Призначення та зміст сертифікату аналізів та картки безпеки жодного відношення до процедури визначення митної вартості не мають, оскільки не містять інформації ні про ціну товару, ні про інші складові його митної вартості, що свідчить про безпідставність претензії.

Суд погоджується з обґрунтуваннями позивача і зазначає, що оскаржуване рішення прийнято за результатами процедури контролю правильності визначення митної вартості, яка відповідно до частини 1 статті 54 МК України здійснюється шляхом перевірки числового значення складових заявленої митної вартості. Тобто предметом перевірки є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Митний орган, жодним чином необгрунтував причинний зв`язок митної вартості товару із вказаною ними невідповідністю сертифікату аналізів та картки безпеки, чому така невідповідність стала причиною для застосування другорядних методів визначення митної вартості та не є можливою для визначення митної вартості за ціною контракту.

Щодо відсутності в інвойсі від 03.12.2024 № печатки експортера HAIFA NEGEV TECHNOLOGIES LTD, позивач зазначив, що відповідачу був наданий інвойс, отриманий Позивачем від продавця товару, який видав цей документ. Тому жодного впливу на використану продавцем форму інвойсу Позивач не має. Крім того, наданий для митного оформлення товару пакет документів містив копію проформа-інвойсу від 05.11.2024 № 20024111, що підтверджується інформацією графи 44 митної декларації від 14.01.2025 № 25UA23U9, якої стосується оскаржуване рішення.

Зазначені позивачем обставини та посилання на документи судом перевірені і встановлено, що вони є обґрунтованими та підтвердженими, оскільки проформа-інвойс має і відбиток печатки і підпис уповноваженої особи продавця товару, як того бажає Відповідач. Проформа-інвойс разом із зовнішньоекономічним контрактом став підставою для оплати Позивачем вартості товару, про що свідчить графа 70 платіжної інструкції в іноземній валюті від 07.11.2024 № 59.

Таким чином, вказана підстава прийняття оскаржуваного рішення є необґрунтованою та протиправною.

Щодо митної декларації країни відправлення від 04.12.2024 № 7670 V2.0 яка містить посилання на «документи, що відмінні від тих, які подані до митного оформлення», позивач зазначив, що офіційний переклад митної декларації країни відправлення, що додається до позову, свідчить, що будь-яких посилань на документи, що відрізнялись би від наданих Відповідачу, цей документ не містить. Зазначені претензії Відповідача до наданих декларантом документів не можуть бути підставою для сумнівів у достовірності визначеного розміру митної вартості товару та винесення оскаржуваного рішення.

Суд погоджується з позицією позивача і зазначає, що експортна декларація це митний документ, який складений, в даному випадку, постачальником товару відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера, і підтверджує експорт товарів та законність вивезення продукції з країни-експортера. Покупець товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації. (Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року, справа № 813/1350/14).

Крім того, суд зазначає, що відповідач жодним чином не спростовує позицію відповідача щодо відсутності розбіжностей, посилаючись при цьому на зміст перекладеної експортної декларації.

Таким чином, такий аргумент митниці не може братися до уваги та слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

Крім того, суд зазначає, що встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про наявність підстав до більш детального аналізу комерційних умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари. Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані разом з митними деклараціями документи у своїй сукупності є достатніми для перевірки митної вартості визначеної відповідно до ціни контракту.

Наведені у рішеннях митного органу застереження, не є такими, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів за основним методом, оскільки використані декларантом відомості підтверджені документально, визначені кількісно і є достовірними, тобто наявні всі складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а тому не можуть застосовуватись другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Щодо судових витрат позивач заявив про стягнення з Одеської митниці 22 434,10 грн, в тому числі: 2 422,40 грн витрат на сплату судового збору, 2 600,00 грн витрат на оплату перекладу українською мовою доданих до позовної заяви доказів та 17 411,70 грн витрат на оплату правничої допомоги.

Відповідач заперечує проти їх стягнення в такому розмірі і зазначає, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 17 411,70 грн становить 5,75 прожиткові мінімуми на працездатних осіб з 1 січня 2025 року, або 2,18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 363 годин роботи.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу врегульовано ст. 134 КАС України.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу та їх обґрунтування позивачем наданий договір про надання правничої допомоги № 02/25/40878213 від 13.02.2025 року, відповідно до п.4 якого, сторони погодили гонорар та умови розрахунків. Так, згідно п.п.4.1.1 за надання правничої допомоги з питань що стосуються оскарження рішень митних органів про корегування митної вартості 10% від суми збільшення внаслідок коригування митних платежів.

Зазначені послуги в сумі 17 411,70 грн, відповідно до рахунку №01-04 від 01.04.2025 року оплачені ТОВ «СПАРК СІДЗ», що підтверджується платіжною інструкцією від 01.04.2025 року №2539. На думку суду вони є співмірними та підлягають стягненню на користь позивача.

Щодо витрат на переклад документів, то такі витрати не підлягають стягненню, оскільки наданий суду рахунок не містить відомостей щодо переліку документів які були предметом перекладу, а тому відсутні докази їх пов`язаності з поданням позову саме з цією справою.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ «СПАРК СІДЗ» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Одеської митниці про коригування митної вартості від 15.01.2025 № UA500500/2025/000018/1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці () на користь ТОВ «СПАРК СІДЗ» (просп. Небесної Сотні, буд. 47/3, м. Одеса, 65114 ) судовий збір у сумі 2 422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 17411,70 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.